Бадиляка
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 13:39, 26 березня 2023; Mokhomenko.fshn22 (обговорення • внесок)
Бадиляка, -ки, ж. Ув. отъ бадилина.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках
Словник української мови
Академічний тлумачний словник (1970—1980)
БАДИЛИ́НА, и, жін. Стеблина якої-небудь рослини. Вона вирвала бадилину нехворощі і гнала додому худесенькі овечата (Нечуй-Левицький, III, 1956, 329); Широке поле, як морська даль, сріблилося шовковими шатрами павутиння, посланого на тернових кущах та на пожовклих бадилинах будяків і кінського щавлю (Іван Ле, Україна, 1940, 4); * У порівняннях. Як самотньо! Стоїш тут [на полонині] маленький, як бадилина в полі (Михайло Коцюбинський, II, 1955, 322).
Словник синонімів Вусика
бадиляка див. стебло
Лексикон львівський: поважно і на жарт бадиля́ка палиця
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |