Клейтух
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 17:11, 18 листопада 2021; Ooyakushko.il21 (обговорення • внесок)
Кле́йтух, -ха, м. Пыжъ. Харьк. г.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках
Академічний тлумачний словник (1970—1980)
КЛЕ́ЙТУХ, а, чол. Жмуток прядива, тканини, повсті тощо для забивання заряду в огнепальну зброю, що заряджається з вихідного отвору дула. Видно, вам татарин клейтухом вуха позатикав (Олександр Довженко, I, 1958, 236); Напевно, з челяддю Граф вирушив кудись; Ще й поспішаючи, бо скрізь лежали долі Ладунки, рушниці і клейтухи, й пістолі (Адам Міцкевич, П. Тадеуш, перекл. Рильського, 1949, 203).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |