Мерщій
Мерщій, нар. Скорѣй, поскорѣй. Діли мерщій! Кв. Ум. Мерще́нько. Чуб. VII. 576.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
Джерела та література
Зовнішні посилання
МЕРЩІЙ,присл.
1.Якомога швидше,скоріше. — Ходім мерщій,щоб часу не теряти [губити] (Леонід Глібов, Вибр., 1957, 215); — Закінчуй технікум та повертайся мерщій у своє село (Михайло Чабанівський, Стоїть явір.., 1959, 125); // Дуже швидко. Мерщій одяглася вона, ухопила корзину і — готова (Панас Мирний, III, 1954, 172); І смерчі звуків випряда Оскаженіла хуга; То крутиться мерщій труда Велична центрифуга (Микола Бажан, I, 1946, 59).
Мерщій..., ніж..., рідко — скоріше..., ніж... [Маруся:] Які ж, матушко, у черниць гріхи? [Матушка гуменя:] А ти думаєш, у їх немає? За їх гріх швидше береться, чим за мирян, до їх він мерщій пристане, ніж до кого другого (Панас Мирний, V, 1955, 71).
2. у знач. присудк. сл. Дуже швидко кинутися, побігти. — Ух! — задрижавши, скрикнула вона, — яке холодне... — Та мерщій у сіни (Панас Мирний, I, 1949, 334); Спати цар пішов сумний, А Іван у сад мерщій (Леонід Первомайський, Райдуга.., 1960, 156).
3. Уживається як спонукальний вигук. А нуте, хлоп'ята, Мерщій на стіл курчата! (Гулак-Артемовський, Байки.., 1958, 143); Кінооператори, мерщій! Апарати на плечі й у поле бігом! (Олександр Довженко, I, 1958, 80).
Словник української мови: в 11 томах. — Том 4, 1973. — Стор. 682.