Ледачий
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 04:15, 28 листопада 2016; Islehkostup.im16 (обговорення • внесок)
Ледачий, -а, -е. 1) Лѣнивый; облѣнившійся. Ледачому все важко робити. Туркеня дрімала. Дрімав у харемі ледачий султан. Шевч. 58. Ледача шкапа скрізь припинки має. Ном. № 10848. 2) Дурной, ничтожный, негодный, плохой. Ледача та дівка, що сама себе хвалить. Посл. Ледачому ледача й смерть. Ном. № 7100. З серця беруться ледачі думки. Єв. Мт. XV. 19. Ой чумаче, чумаче, життя твоє ледаче. Рудч. Чп. Добре далеко чуть, а ледаче ще далі. Ном. № 4451. Холодно, вдягнувшись у їдно! Їднаково в двоє, як ледачі обоє. Ном. № 643. Ум. Ледаче́нький. Внизу путній ставок, а через його ледаченький місток. О. 1862. IX. 62.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |