Голівка
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 14:34, 20 листопада 2018; D.nastas (обговорення • внесок)
Голівка, -ки, ж. Ум. отъ голова.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках Академічний тлумачний словник (1970—1980) ГОЛІ́ВКА, и; ж Зменш.-пестл. до голова 1. — Підніми ж бо голівку, доню, та глянь на старого батька! (Марко Вовчок, I, 1955, 93); Чорний вуж, здіймаючи вгору лакову голівку з жовтими пелюстками, швидко плазував у гущавину (Олесь Донченко, III, 1956, 166). ♦ Гладити (погладити) по голівці див. гладити.
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
Джерела та література
Словник української мови: в 11 томах. — Том 2, 1971. — Стор. 107.
Зовнішні посилання
Академічний тлумачний словник (1970—1980) - http://sum.in.ua/s/gholivka