Посвіт
Посвіт, -ту, м. Свѣтъ, огонь. Ідут вни дальше, аж з далека вздріли посвіт. Старший брат виріджиї найменшого, чи би не взів з тої хати посвіту. Гн. II. 241.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках
ПО́СВІТ, у, ч., діал.
1) Світло, освітлення. Ідуть вни [вони] дальше, аж здалека вздріли посвіт (Сл. Гр.).
2) Який-небудь світильник. Поспішали Піші ловчії з хортами. Тут же з по́світами джури (Л. Укр., IV, 1954, 169).
Словник української мови: в 11 тт. / АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. І. К. Білодіда. — К.: Наукова думка, 1970—1980. — Т. 8. — С. 312.
по́світ = по́світа —
3) у народі — світло, освітлення, а також який-небудь світильник (лучина, каганець, свічка тощо). Місяць на уповні і така ясна посвіта, що на стежинці хоч голки збирай (Марко Вовчок);
4) тільки посвіт — на Поліссі — ритуальна лучина з сосни або берези, яку запалювали на Семенів день (1/14 вересня), раніше в день новолітування (від часів Київської Русі до 1700 р. 1 вересня було початком Нового року); відігравав не лише практичну роль як засіб освітлення, але й символічну — підтримання родинного вогнища (зберігався цілий рік, запалювався також на Великдень), родинних і родовідних традицій; виконував також оберегові функції у хліборобських і звичаєвих обрядах; пов’язаний з обрядом жені́ння ко́мина (див. ко́мин 3), який називався ще й запалювання посвіту; див. ще сві́чка .
Жайворонок В. В. Знаки української етнокультури: Словник-довідник. — К.: Довіра, 2006. — С. 472.
ПОСВІТ або присві́т (поліськ. діал. посвєт, грец. φανοσ, італ. lampara) — спосіб ловлення риби вночі на світло.
Wikipedia
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |