Глухота
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Версія від 13:51, 26 листопада 2017; Yvmotovilina.fpmv17 (обговорення • внесок)
Глухота, -ти, ж. Глухота.
Зміст
Сучасні словники
ГЛУХОТА́, и́, ж. Стан за знач. глухи́й 1, 4. У новонароджених в перші дні життя буває відносна глухота, зв’язана з особливостями будови у них вуха (Шк. гігієна, 1954, 64); Його педантична акуратність і автоматична точність при всіх вадах — глухоті, сліпоті й німоті.. — все це було незвичайне, незрозуміле і дратувало (Смолич, І, 1958,85); Довкола мене глухота і нудьга, а самій власні думки безнастанно пережовувати — це і томить і не доводить ні до чого (Коб., І, 1956,123).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |