Відмінності між версіями «Ґирлиґа»
(Створена сторінка: '''Ґирлиґа, -ґи, '''''ж. ''Длинная съ клюкой палка овечьяго пастуха. ''Вистоїть чабан сердега вс...) |
|||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
'''Ґирлиґа, -ґи, '''''ж. ''Длинная съ клюкой палка овечьяго пастуха. ''Вистоїть чабан сердега всю ніч, обпершись на ґирлиґу. ''О. 1862. | '''Ґирлиґа, -ґи, '''''ж. ''Длинная съ клюкой палка овечьяго пастуха. ''Вистоїть чабан сердега всю ніч, обпершись на ґирлиґу. ''О. 1862. | ||
[[Категорія:Ґи]] | [[Категорія:Ґи]] | ||
+ | '''Ґирлиґа, -ґи, '''''ж. ''Длинная съ клюкой палка овечьяго пастуха. ''Вистоїть чабан сердега всю ніч, обпершись на ґирлиґу. ''О. 1862. | ||
+ | [[Категорія:Ґи]] | ||
+ | == Сучасні словники == | ||
+ | |||
+ | '''ҐИРЛИҐА''', рідко ҐЕРЛИҐА, и, жін. Ціпок, часто загнутий на кінці, яким користуються пастухи, старі люди і т. ін. Похиливсь він на ґирлиґу | ||
+ | Та й говоре [говорить]; я тут пан! Степ мій — царство; тут велику Владу й волю ма [має] чабан (Яків Щоголів, Поезії, 1958, 276); | ||
+ | Голоногі мадьяри метушилися довкола худоби з довжелезними ґирлиґами, поганяли, кричали, а воли бовталися грудьми в болоті і не рухалися | ||
+ | (Олесь Гончар, I, 1954, 202); Стукнув Хорбут об підлогу ґирлиґою, з якою не розлучався ніде (Ігор Муратов, Бук. повість, 1959, 197); На | ||
+ | голові [діда] солом'яний бриль; на плечі, на ґерлизі, висить торба з хлібом (Панас Мирний, II, 1954, 54); * Образно. Небо стало синім, | ||
+ | високим, і в його блакиті ієрогліфами потяглися криві ґерлиґи гусей і гострі трикутники журавлів (Вадим Собко, Звич. життя, 1957, 72). | ||
+ | |||
+ | Словник української мови: в 11 томах. — Том 2, 1971. — Стор. 62. | ||
+ | Іменник, жіночий рід. | ||
+ | |||
+ | Ґирлиґа - ціпок, часто загнутий на кінці, яким користуються пастухи, старі люди ◆ Мов камінна фігура, височить пропечена сонцем | ||
+ | постать чабана. В руці в нього довга '''ґирлиґа'''. | ||
+ | |||
+ | Проте батька й це не виводить з рівноваги, він стоїть і з суворістю жде належної синової шани, а перед ним його '''ґирлиґа''' з мідною, | ||
+ | рясно розгравійованою брейцарою. Г. Олесь "Ти Літай" | ||
+ | |||
+ | === Етимологія === | ||
+ | |||
+ | Від рум. cirlig < молд. кырлиг — гачок (також на гирлизі) < болг. кърлиг — палиця пастуха | ||
+ | |||
+ | Синоніми | ||
+ | |||
+ | Ціпок, | ||
+ | кий, | ||
+ | палиця, | ||
+ | бук, | ||
+ | патик, | ||
+ | ломака, | ||
+ | дрючок, | ||
+ | ковінька, | ||
+ | костур. | ||
+ | |||
+ | |||
+ | Буква «ґе» в нас замашна — | ||
+ | В хокей гратиме вона! | ||
+ | Ґ — '''ґирлиґа в чабана | ||
+ | Завертати барана.''' | ||
+ | Буква «ґе» на ґанку в Ґандзі | ||
+ | Гульку так набила. | ||
+ | Що відтоді назавжди | ||
+ | З гулькою лишилась. | ||
+ | |||
+ | |||
+ | ==== Це цікаво!!! ==== | ||
+ | |||
+ | Ґирлиґа (дирлиґа, ґерлиґа, Shepherds Crook) інструмент і символ вівчарства | ||
+ | |||
+ | Ґирлиґа (матеріал з Вікісловника) – довгий ціпок, загнутий на кінці, яким користуються пастухи для ловлі овець за шию або за ноги, а | ||
+ | також старі люди . | ||
+ | « Мов камінна фігура, височить пропечена сонцем постать чабана. В руці в нього довга ґирлиґа». | ||
+ | Романівські вівці [[http://vivci.kardash.com.ua/gyrlyga.htm]] | ||
+ | |||
+ | http://forum.slovnyk.ua/index.php?showtopic=3268 - Форум словник. |
Версія за 01:07, 24 листопада 2013
Ґирлиґа, -ґи, ж. Длинная съ клюкой палка овечьяго пастуха. Вистоїть чабан сердега всю ніч, обпершись на ґирлиґу. О. 1862. Ґирлиґа, -ґи, ж. Длинная съ клюкой палка овечьяго пастуха. Вистоїть чабан сердега всю ніч, обпершись на ґирлиґу. О. 1862.
Сучасні словники
ҐИРЛИҐА, рідко ҐЕРЛИҐА, и, жін. Ціпок, часто загнутий на кінці, яким користуються пастухи, старі люди і т. ін. Похиливсь він на ґирлиґу
Та й говоре [говорить]; я тут пан! Степ мій — царство; тут велику Владу й волю ма [має] чабан (Яків Щоголів, Поезії, 1958, 276);
Голоногі мадьяри метушилися довкола худоби з довжелезними ґирлиґами, поганяли, кричали, а воли бовталися грудьми в болоті і не рухалися (Олесь Гончар, I, 1954, 202); Стукнув Хорбут об підлогу ґирлиґою, з якою не розлучався ніде (Ігор Муратов, Бук. повість, 1959, 197); На голові [діда] солом'яний бриль; на плечі, на ґерлизі, висить торба з хлібом (Панас Мирний, II, 1954, 54); * Образно. Небо стало синім, високим, і в його блакиті ієрогліфами потяглися криві ґерлиґи гусей і гострі трикутники журавлів (Вадим Собко, Звич. життя, 1957, 72).
Словник української мови: в 11 томах. — Том 2, 1971. — Стор. 62. Іменник, жіночий рід.
Ґирлиґа - ціпок, часто загнутий на кінці, яким користуються пастухи, старі люди ◆ Мов камінна фігура, височить пропечена сонцем постать чабана. В руці в нього довга ґирлиґа.
Проте батька й це не виводить з рівноваги, він стоїть і з суворістю жде належної синової шани, а перед ним його ґирлиґа з мідною, рясно розгравійованою брейцарою. Г. Олесь "Ти Літай"
Етимологія
Від рум. cirlig < молд. кырлиг — гачок (також на гирлизі) < болг. кърлиг — палиця пастуха
Синоніми
Ціпок, кий, палиця, бук, патик, ломака, дрючок, ковінька, костур.
Буква «ґе» в нас замашна —
В хокей гратиме вона!
Ґ — ґирлиґа в чабана
Завертати барана.
Буква «ґе» на ґанку в Ґандзі
Гульку так набила.
Що відтоді назавжди
З гулькою лишилась.
Це цікаво!!!
Ґирлиґа (дирлиґа, ґерлиґа, Shepherds Crook) інструмент і символ вівчарства
Ґирлиґа (матеріал з Вікісловника) – довгий ціпок, загнутий на кінці, яким користуються пастухи для ловлі овець за шию або за ноги, а
також старі люди . « Мов камінна фігура, височить пропечена сонцем постать чабана. В руці в нього довга ґирлиґа».
Романівські вівці [[1]]
http://forum.slovnyk.ua/index.php?showtopic=3268 - Форум словник.