Відмінності між версіями «Погукувати»
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
(Створена сторінка: '''Погукувати, -кую, -єш, одн. в. погукну́ти, -ну́, -не́ш, '''''гл. ''Покрикивать, крикнуть. ''Сама, ...) |
(Немає відмінностей)
|
Поточна версія на 19:51, 23 вересня 2012
Погукувати, -кую, -єш, одн. в. погукну́ти, -ну́, -не́ш, гл. Покрикивать, крикнуть. Сама, як пані, тільки погукує: «А се подай, а те принеси!» Св. Л. 115. За ворота вийшла, косу чесала, та на своїх дружок погукувала. Мет. 114. Погукують плугатарі, поганяючи воли в плузі. Левиц. І. 76. Годі! погукнула на ввесь голос свій. МВ. Погукнув він (на хлопця): біжи мерщій та спитайся. Чуб. II. 649.