Відмінності між версіями «Жирненький»
(→Медіа) |
|||
Рядок 41: | Рядок 41: | ||
[[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Факультет журналістики]] | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Факультет журналістики]] | ||
− | [[Категорія:Слова | + | [[Категорія:Слова 2024 року]] |
Версія за 19:13, 18 квітня 2024
Жирненький, -а, -е. Ум. отъ жирний.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках
ЖИРНИЙ, а, е. 1. З великою кількістю жиру (див . жир1). Жирна баранина парувала поруч на дошці, а Горпина різала її (Тулуб, Людолови, І, 1957, 140); // Замазаний, забруднений жиром; масний. Жирне волосся; // у знач. ім. жирне, ного, с. Їжа з великою кількістю жиру. Він умів добре й з смаком поїсти і їв не все підряд, а в певній послідовності.. Взагалі жирного поменше (Ю. Бедзик, Полки.., 1959, 157).
2. Товстий, гладкий, відгодований (про людей, тварин або частини їх тіла). І щиро куманька свого Карасиками шанувала [Щука], А кіт і не цуравсь сього, Бо жирная мишва вже приїдаться стала (Гл., Вибр., 1957, 141); Мухи роєм носилися над його жирним лицем (Мирний, І, 1954, 292); Всякі ноги - довгі і дебелі, Стрункі й м'язисті, жирні і худі - Проходили повз нього на панелі (Бажан, Роки, 1957, 189); // перен., розм,, рідко. З великою кількістю соку (про рослини); соковитий. Низьке місце, де протікала повесні вода, поросло.. жирною травою (Мирний, І, 1954, 248).
3. перен. З великим вмістом якоїсь речовини. Жирною крейдою на ній [дошці] було витаврувано: «С. Левченко злісний бракороб бригади штампів» (Собко, Любов, 1935, 14); Жирні глини (з вмістом глинистих частинок понад 60 %) для спорудження тіла греблі застосовують тільки в разі крайньої потреби (Довідник сіль. будівельника, 1956, 38); // З великим вмістом поживних речовин. Жирна земля.
4. перен. З товстими лініями. Жирний шрифт.
Словник української мови: в 11 тт. / АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. І. К. Білодіда. — К.: Наукова думка, 1970—1980.— Т. 2. — С. 531.
Жи́рний, а, е. Откормленный, жирный. Диво, що жирний бик до роботи привик Волын. г., Ум. Жирне́нький.
Словарь української мови: в 4-х тт. / За ред. Б. Грінченка. — К., 1907—1909.— Т. 1. — С. 485.
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
https://youtu.be/TbsmRHkTs5w?si=cLSyLnFbzNSOFx_-