Відмінності між версіями «Хам»
Рядок 9: | Рядок 9: | ||
[[Категорія:Ха]] | [[Категорія:Ха]] | ||
==Сучасні словники== | ==Сучасні словники== | ||
− | 1. заст. Зневажлива назва людини з нижчих соціальних верств, станів (у мові панівних класів). [Старий пан:] Та як же ти, черв’як, козявка нікчемна, мужик неотесаний, хам, як ти наважився іти проти дворянства? (Вас., III, 1960, 474); // Грубе звертання до кріпака, слуги, наймита. — Подай патинки господині Та принеси мені води, Вимети хату, внеси дрова, Посип індикам, гусям дай, Піди до льоху, до корови, Та швидше, хаме!.. Постривай! Упоравшись, біжи в Вільшану (Шевч., І, 1963, 80); — Не кричіть, ми не череда! — Що ти сказав, хаме? З пастухом мене порівнюєш? Геть з двору! (Донч., III, 1956, 51). | + | ХАМ 1. заст. Зневажлива назва людини з нижчих соціальних верств, станів (у мові панівних класів). [Старий пан:] Та як же ти, черв’як, козявка нікчемна, мужик неотесаний, хам, як ти наважився іти проти дворянства? (Вас., III, 1960, 474); // Грубе звертання до кріпака, слуги, наймита. — Подай патинки господині Та принеси мені води, Вимети хату, внеси дрова, Посип індикам, гусям дай, Піди до льоху, до корови, Та швидше, хаме!.. Постривай! Упоравшись, біжи в Вільшану (Шевч., І, 1963, 80); — Не кричіть, ми не череда! — Що ти сказав, хаме? З пастухом мене порівнюєш? Геть з двору! (Донч., III, 1956, 51).<br /> |
− | <br /> | + | |
− | 2. розм., лайл. Зухвала, груба, нахабна людина. — Погано, Голику! — Не розумію.— Хам ти, брате, ось що.— Трохи є (Довж., II, 1959, 162); Хвилину завагався [Ілакович], як йому поступити: покласти край недопустимій розперезаності маклера, просто повернувшись спиною до хама, чи вдати, ніби нічого незвичайного в його поведінці й не помітив (Вільде, III, 1968, 35). | + | 2. розм., лайл. Зухвала, груба, нахабна людина. — Погано, Голику! — Не розумію.— Хам ти, брате, ось що.— Трохи є (Довж., II, 1959, 162); Хвилину завагався [Ілакович], як йому поступити: покласти край недопустимій розперезаності маклера, просто повернувшись спиною до хама, чи вдати, ніби нічого незвичайного в його поведінці й не помітив (Вільде, III, 1968, 35).<br /> |
+ | |||
+ | Словник української мови: в 11 тт. / АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. І. К. Білодіда | ||
==Ілюстрації== | ==Ілюстрації== |
Версія за 21:52, 25 грудня 2020
Хам, -ма, м. 1) Хамъ, сынъ Ноя. 2) Хамъ, мужикъ, халуй. Не дай, Боже, з хама пана. Ном. № 1264. А в млинарки дві дочки: одна вийшла за пана, друга вишила за хама. Чуб. V. 1068.
1. заст. Зневажлива назва людини з нижчих соціальних верств, станів (у мові панівних класів). [Старий пан:] Та як же ти, черв'як, козявка нікчемна, мужик неотесаний, хам, як ти наважився іти проти дворянства? (Степан Васильченко, III, 1960, 474);
// Грубе звертання до кріпака, слуги, наймита. — Подай патинки господині Та принеси мені води, Вимети хату, внеси дрова, Посип індикам, гусям дай, Піди до льоху, до корови, Та швидше, хаме!.. Постривай! Упоравшись, біжи в Вільшану (Тарас Шевченко, I, 1963, 80); — Не кричіть, ми не череда! — Що ти сказав, хаме? З пастухом мене порівнюєш? Геть з двору! (Олесь Донченко, III, 1956, 51).
2. розм., лайл. Зухвала, груба, нахабна людина. — Погано, Голику! — Не розумію. — Хам ти, брате, ось що. — Трохи є (Олександр Довженко, II, 1959, 162); Хвилину завагався [Ілакович], як йому поступити: покласти край недопустимій розперезаності маклера, просто повернувшись спиною до хама, чи вдати, ніби нічого незвичайного в його поведінці й не помітив (Ірина Вільде, III, 1968, 35).
Зміст
Сучасні словники
ХАМ 1. заст. Зневажлива назва людини з нижчих соціальних верств, станів (у мові панівних класів). [Старий пан:] Та як же ти, черв’як, козявка нікчемна, мужик неотесаний, хам, як ти наважився іти проти дворянства? (Вас., III, 1960, 474); // Грубе звертання до кріпака, слуги, наймита. — Подай патинки господині Та принеси мені води, Вимети хату, внеси дрова, Посип індикам, гусям дай, Піди до льоху, до корови, Та швидше, хаме!.. Постривай! Упоравшись, біжи в Вільшану (Шевч., І, 1963, 80); — Не кричіть, ми не череда! — Що ти сказав, хаме? З пастухом мене порівнюєш? Геть з двору! (Донч., III, 1956, 51).
2. розм., лайл. Зухвала, груба, нахабна людина. — Погано, Голику! — Не розумію.— Хам ти, брате, ось що.— Трохи є (Довж., II, 1959, 162); Хвилину завагався [Ілакович], як йому поступити: покласти край недопустимій розперезаності маклера, просто повернувшись спиною до хама, чи вдати, ніби нічого незвичайного в його поведінці й не помітив (Вільде, III, 1968, 35).
Словник української мови: в 11 тт. / АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. І. К. Білодіда
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |