Відмінності між версіями «Хижо»
(→Медіа) |
(→Медіа) |
||
Рядок 19: | Рядок 19: | ||
==Медіа== | ==Медіа== | ||
− | {{#ev:youtube| | + | {{#ev:youtube|CZhvcXquN3w}} |
==Див. також== | ==Див. також== |
Версія за 00:32, 26 листопада 2020
Хижо, нар. Хищно. Поглядали на Лесю так хижо, як вовки на ягницю. К. ЧР. 90.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках ХИЖО, присл. Як це властиво хижакові, хижакам. Із ташанських очеретів виходить вовча зграя, хижо винюхує сніжок.., всідається навколо ополонок, і зимовими зорями довго світяться в темній воді вовчі очі (Григорій Тютюнник, Вир, 1964, 506); Хижо і пильно [татари] оглянули степ (Зінаїда Тулуб, Людолови, I, 1957, 135); // Злісно, люто. Мати йому: — А в школу як? — Прокіп так хижо: — А, в школу... грамоти тобі!.. в пани сина!.. — А хоч би й у пани? — Щоб і нога в школі!.. щоб і нога не була! — кричить (Архип Тесленко, З книги життя, 1949, 39); Засовалась Галя на місці; очі знову засвітили хижо; лице затіпалось (Панас Мирний, I, 1949, 343); Глоба тільки посміхнувся хижо: — Я плюю на твою заборону! (Іван Рябокляч, Золототисячник, 1948, 66); * Образно. На будівництво почали прибувати екскаватори з великими залізними ковшами, вони хижо вгризалися в кам'яне лігво ріки (Сава Голованівський, Тополя.., 1965, 55); Ніч бреде по узліссю — у ярах заляга. Місяць хижо поблискує, мов кривий ятаган (Борис Олійник, На лінії.., 1972, 83).
Словник української мови: в 11 томах. — Том 11, 1980. — Стор. 54.
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |