Відмінності між версіями «Щотина»
(Створена сторінка: '''Щоти́на, -ни, '''''ж. ''и пр. = '''Щетина и пр. '''К. ЧР. 371. МВ. II. 13. Категорія:Що) |
|||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
'''Щоти́на, -ни, '''''ж. ''и пр. = '''Щетина и пр. '''К. ЧР. 371. МВ. II. 13. | '''Щоти́на, -ни, '''''ж. ''и пр. = '''Щетина и пр. '''К. ЧР. 371. МВ. II. 13. | ||
[[Категорія:Що]] | [[Категорія:Що]] | ||
+ | |||
+ | ЩЕТИНА, и, ж. Коротка цупка шерсть у деяких тварин. Де не візьмися, свиня і, хрюкаючи та насторочивши щетину на спині, як кинеться на дитину, за голову ухватила - тілько закавчало (Мирний, І, 1954, 52); *Образно. Огняним їжаком, сердито настовбурчивши золоту щетину, сідало за снігами сонце (Вас., II, 1959, 143); *У порівн. Дядько був станом високий, очі чорні; волосся і вус як щетина (Вовчок, І, 1955, 138); На голові в Панька волосся настовбурчилось, як щетина (Н.-Лев., І, 1956, 68); // розм. Одна тварина, худобина. Скотина третій день не напована [напоєна] .. Вівці, телята почали гинути... Ще таких два дні - і ні щетини не зостанеться у селі! (Мирний, III, 1954, 10); // Така шерсть, вживана для виготовлення щіток, пензлів і т. іи. [Xівря:] На тім тижневі щетинник.. виміняв у них щетину на голки та на гребінець (Кроп., II, 1958, 373); Полюбляючи золотий генеральський блиск, Терентій охоче вимінює їхні портрети в ганчірників то за роги, то за копита, то за щетину (Стельмах, I, 1962, 308); // Така шерсть, вживана шевцем замість голки. [Іван (сидить і латає чоботи, тихо мугиче пісню): ] Чи воно темно, чи я вже зовсім осліп! Шуляю, шуляю дратвою і не попаду... Може, щетина загнулась. (Пробує на зубах) (К.-Карий, I, 1960, 297); У руці проворне шило, Дратва пасмом у зубах, І щетина скаче вміло По наколених дірках (Стельмах, V, 1963- 18); // розм. Коротке цупкt волосся yа обличчі чоловіків. За ніч густа щетина виросла на його обличчі, і воно здавалося обсипане попелом (Тют., Вир, 1964, 534); Цимбалюк нахмурився, провів долонею по сірій щетині на підборідді (Д. Бедзик, Плем'я.., 1958, 25); // перен. Щось колюче, цупке, настовбурчене, що нагадує таку шерсть. Поле засіялося грізною щетиною гострих і колючих багнетів (Кач., Вибр., 1953, 411); Увесь пагорб залито сяйвом нічного неба, і зелена щетина ялинок наче обсипана золотавим пилком (Грим., Подробиці... 1956, 63); По червонуватому достиглому гречаному лану повагом сунули комбайни, залишаючи густу щетину стерні (Автом., Щастя.., 1959, 3). |
Поточна версія на 15:55, 16 листопада 2019
Щоти́на, -ни, ж. и пр. = Щетина и пр. К. ЧР. 371. МВ. II. 13.
ЩЕТИНА, и, ж. Коротка цупка шерсть у деяких тварин. Де не візьмися, свиня і, хрюкаючи та насторочивши щетину на спині, як кинеться на дитину, за голову ухватила - тілько закавчало (Мирний, І, 1954, 52); *Образно. Огняним їжаком, сердито настовбурчивши золоту щетину, сідало за снігами сонце (Вас., II, 1959, 143); *У порівн. Дядько був станом високий, очі чорні; волосся і вус як щетина (Вовчок, І, 1955, 138); На голові в Панька волосся настовбурчилось, як щетина (Н.-Лев., І, 1956, 68); // розм. Одна тварина, худобина. Скотина третій день не напована [напоєна] .. Вівці, телята почали гинути... Ще таких два дні - і ні щетини не зостанеться у селі! (Мирний, III, 1954, 10); // Така шерсть, вживана для виготовлення щіток, пензлів і т. іи. [Xівря:] На тім тижневі щетинник.. виміняв у них щетину на голки та на гребінець (Кроп., II, 1958, 373); Полюбляючи золотий генеральський блиск, Терентій охоче вимінює їхні портрети в ганчірників то за роги, то за копита, то за щетину (Стельмах, I, 1962, 308); // Така шерсть, вживана шевцем замість голки. [Іван (сидить і латає чоботи, тихо мугиче пісню): ] Чи воно темно, чи я вже зовсім осліп! Шуляю, шуляю дратвою і не попаду... Може, щетина загнулась. (Пробує на зубах) (К.-Карий, I, 1960, 297); У руці проворне шило, Дратва пасмом у зубах, І щетина скаче вміло По наколених дірках (Стельмах, V, 1963- 18); // розм. Коротке цупкt волосся yа обличчі чоловіків. За ніч густа щетина виросла на його обличчі, і воно здавалося обсипане попелом (Тют., Вир, 1964, 534); Цимбалюк нахмурився, провів долонею по сірій щетині на підборідді (Д. Бедзик, Плем'я.., 1958, 25); // перен. Щось колюче, цупке, настовбурчене, що нагадує таку шерсть. Поле засіялося грізною щетиною гострих і колючих багнетів (Кач., Вибр., 1953, 411); Увесь пагорб залито сяйвом нічного неба, і зелена щетина ялинок наче обсипана золотавим пилком (Грим., Подробиці... 1956, 63); По червонуватому достиглому гречаному лану повагом сунули комбайни, залишаючи густу щетину стерні (Автом., Щастя.., 1959, 3).