Відмінності між версіями «М’я»
Рядок 73: | Рядок 73: | ||
http://ukrlit.org/slovnyk/%D1%96%D0%BC%27%D1%8F%D0%BD%D0%B0%D1%80%D0%B5%D1%87%D0%B5%D0%BD%D0%BD%D1%8F | http://ukrlit.org/slovnyk/%D1%96%D0%BC%27%D1%8F%D0%BD%D0%B0%D1%80%D0%B5%D1%87%D0%B5%D0%BD%D0%BD%D1%8F | ||
https://www.slovnyk.ua/index.php?swrd=%D1%96%D0%BC%27%D1%8F | https://www.slovnyk.ua/index.php?swrd=%D1%96%D0%BC%27%D1%8F | ||
− | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Педагогічний інститут | + | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Педагогічний інститут]] |
[[Категорія:Слова 2018 року]] | [[Категорія:Слова 2018 року]] |
Поточна версія на 04:18, 22 листопада 2018
М’я, ме́ння, с. Имя. Дали йому м’я святого Христа. Нп.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках Ім'я В українській мові (як і в багатьох слов'янських) ім'я — власна назва суб'єкта, тобто людини, тварини чи персонажа. В деяких інших мовах термін, що позначає власну назву суб'єкта (наприклад, англ. name), може позначати власну назву і будь-якої іншої сутності — організаційної одиниці (наприклад, підприємства), речі, продукту (бренду), ідеї або концепції. Ім'я зазвичай виконує ідентифікаційну функцію — щоби розрізняти членів одного класу. Згідно сучасних наукових досліджень,[1] імена утворюють ідентифікаційний реєстр (індекс) індивідуумів в межах певної інформаційної множини.
Науковим дослідженням імен займається галузь мовознавства — ономастика, котра досліджує історію, використання та походження імен, тобто конотація імені. Інша частина ономастики займається теоретичним дослідженням імен, тобто питанням: що є іменем?Це теорія основного значення імені
Антропономастика є частиною ономастики котра досліджує власні назви персон — імена, прізвища та псевдоніми.
Особове ім'я
Ім'я дитини визначається за згодою батьків. Ім'я дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства визначається матір'ю дитини. Дитині може бути дано не більше двох імен, якщо інше не випливає із звичаю національної меншини, до якої належать мати і (або) батько. По батькові дитини визначається за іменем батька. По батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала батьком.
https://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%86%D0%BC%27%D1%8F
ІМ'Я́, імені та ім'я, сер.
1. Особиста назва людини, що дається їй після народження. — Мені почулося наче ім'я моєї жінки (Панас Мирний, III, 1954, 274); — Ой, лихо, Романочку, — зітхнула і довірливо поглянула на парубка. Не помітила, як і назвала його ніжним ім'ям (Михайло Стельмах, I, 1962, 350); // рідко. Прізвище. Бєлінський, Герцен, Чернишевський, Добролюбов... Це імена, які навіки ввійшли в народну пам'ять (Максим Рильський, III, 1956, 10); Не змовкає на робітничих мітингах ім'я Леніна (Олександр Довженко, I, 1958, 51).
Від імені кого, чого — за чиїм-небудь дорученням, проханням. Від імені нашого «літературного комітету» звертаюся до Вас з великим проханням (Михайло Коцюбинський, III, 1956, 199); Відкривати (відкрити) чиє ім'я див. відкривати; В ім'я кого, чого — заради кого-, чого-небудь; на честь когось, чогось. «Все в ім'я людини, для блага людини» — цьому девізові підпорядкована вся діяльність партії і Радянської влади (Комуніст України, 11, 1966, 50); Власне ім'я див. власний; Іменем кого, чого, чиїм — на підставі влади кого-, чого-небудь, чийогось авторитету. Прийшли ксьондзи і запалили Наш тихий рай. І розлили Широке море сльоз і крові, А сирот іменем Христовим Замордували, розп'яли… (Тарас Шевченко, II, 1953, 33); Імені кого, чого — названий на честь, у пам'ять кого-, чого-небудь. Школа імені Ів. Франка; На ім'я: а) особистою назвою (а не прізвищем). Словаки вже запросто кликали його на ім'я як свого односельчанина (Олесь Гончар, III, 1959, 322); б) (кого, чиє) призначений, адресований кому-небудь. Просила б я тебе, мамочко, щоб ти мені прислала на ім'я Корейво записку, аби він мені видав деякі ноти (Леся Українка, V, 1956, 30).
2. уроч., рідко. Те саме, що назва 1; найменування. Апостол правди і науки, Котрого ждав ти день по дню, Прийшов, простяг потужні руки, — І легіон ім'я йому (Іван Франко, XIII, 1954, 85); Яке глибоке щастя — жить, Буть гідним імені людини. Народу й людськості служить! (Максим Рильський, III, 1961, 166). ♦ Називати (назвати) речі своїми (їх) іменами — говорити прямо, не прикрашаючи нічого, не добираючи слів і висловів, які пом'якшують що-небудь. [Назар:] А зобов'язання треба брати не в кабінеті, а з нами, тут... [Скарбун:] Ви відповідаєте за свої слова? [Назар:] Я називаю речі їх іменами (Микола Зарудний, Антеї, 1961, 15).
3. з означ., рідко. Те саме, що слава; репутація. — Ви, каже [майор], з'явитесь додому новими людьми, людьми з світовим іменем (Олесь Гончар, III, 1959, 294); Не псувати доброго імені.
Словник української мови: в 11 томах. — Том 4, 1973. — Стор. 23.
ім’янаре́чення — давній звичай, пов’язаний з вибором імені для новонародженого; називався «йти за іменем», оскільки баба-повитуха або ж повитуха з кумами чи самі куми йшли з подарунками (хлібом, крупою чи куркою) до священика, щоб «одержати ім’я»; намагалися, щоб ім’я сприяло щастю та благополуччю новонародженого (таким вважали передусім ім’я святого, з днем якого збігався день народження); ім’янаречення відбивало і певні норми моралі та звичаєвого права (скажімо, на вибір імені впливали стосунки родини з церквою, священиком, громадою); траплялися й курйози при ім’янареченні, пop. у повісті «Микола Джеря» І. Нечуя-Левицького: «Ту дівчину звали Нимидорою. Піп був сердитий на її неслухняного батька й надавав його дітям таких іменнів, що всі люди на селі ніяк не могли убгати їх собі в голову, а баба-повитуха ніколи не могла донести в своїй голові того ймення додому і губила його на поповому порозі. Тій дівчині піп дав ймення Минодора, а люди на селі звали її Нимидорою».
Жайворонок В. В. Знаки української етнокультури: Словник-довідник. — К.: Довіра, 2006. — С. 261-262.
ВІДМІНОК | ОДНИНА | МНОЖИНА |
---|---|---|
Називний | ім'я | імена |
Родовий | імені, ім'я | імен |
Давальний | імені, ім'ю | іменам |
Знахідний | ім'я | імена |
Орудний | іменем, ім'ям | іменами |
Місцевий | на/у імені, ім'ї | на/у іменах |
Кличний | ім'я | імена |
Приклад | Приклад | Приклад |
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
Джерела та література
Зовнішні посилання
https://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%86%D0%BC%27%D1%8F http://ukrlit.org/slovnyk/%D1%96%D0%BC%27%D1%8F%D0%BD%D0%B0%D1%80%D0%B5%D1%87%D0%B5%D0%BD%D0%BD%D1%8F https://www.slovnyk.ua/index.php?swrd=%D1%96%D0%BC%27%D1%8F