Відмінності між версіями «Зогріти»
(→Сучасні словники) |
|||
Рядок 4: | Рядок 4: | ||
==Сучасні словники== | ==Сучасні словники== | ||
Тлумачення слова у сучасних словниках | Тлумачення слова у сучасних словниках | ||
+ | ЗІГРІВАТИ і ЗОГРІВАТИ, аю, аєш, недок., ЗІГРІТИ і ЗОГРІТИ, ію, ієш, док., перех. | ||
+ | |||
+ | 1. Гріючи, робити теплим, гарячим; нагрівати. Весна остаточно перемогла опір зими і зігрівала землю теплом, квітчала цвітом (Любомир Дмитерко, Наречена, 1959, 169); Надворі сонечко сяло, зогрівало увесь мир (Квітка-Основ'яненко, II, 1956, 318); Потім розпалила [мати] тріски, зігріла окропу, щоб змити мені голову (Михайло Чабанівський, Катюша, 1960, 97); | ||
+ | // Викликати або посилювати відчуття тепла в організмі. Жінки почали лаштуватися на ночівлю.. По троє, по четверо юртувалися докупи, зігрівали одна одну диханням (Антон Хижняк, Тамара, 1959, 129); Вогні палають, розростаються, од них іде тепло і зогріває Остапа, розпалює йому кров (Михайло Коцюбинський, I, 1955, 367); Гарячий чай з невеликою домішкою запашного вина зогрів приятелів (Олесь Досвітній, Вибр., 1959, 359). | ||
+ | |||
+ | 2. перен. Морально підтримувати кого-небудь, втішати, підбадьорювати. Що ж у житті мене зігріва? Леніна думи ясні, Леніна мудрі слова (Дмитро Павличко, Бистрина, 1959, 12); Як мати сина, зогріва тебе країна трудова (Микола Упеник, Вірші.., 1957, 77); Збери всі сили, рідна мати, — Солдата ласкою зігрій (Микола Нагнибіда, Вибр., 1950, 230); | ||
+ | // Сповнювати (душу, серце) почуттям бадьорості, втіхи. І вона [пісня] їм зігрівала душу Білим цвітом, шепотінням трав (Андрій Малишко, Звенигора, 1959, 208); Довго Грицько згадував прощання з Орисею, і як цей спогад зогрівав його серце! (Андрій Головко, II, 1957, 516); Москва братньою любов'ю і теплом зогріла серце великого Кобзаря (Микола Бажан, Наша.. Москва, 1951, 29). | ||
+ | ♦ Зігрівати (зогрівати, зігріти, зогріти) старість чию — оточувати піклуванням, любов'ю стару людину. — Пишалась я вами, дітки, тішилась надією, що мою старість зігрієте (Петро Панч, В дорозі, 1959, 104). | ||
+ | |||
+ | 3. перен. Оживляти гарячим, радісним почуттям, світлою думкою і т. ін., примушувати звучати щиро, безпосередньо. Громадську лірику В. Сосюри зігрівають, інтимізують особисті мотиви, враження й почуття (Історія української літератури, II, 1956, 421); Бувало щовечора ми із тобою Ізійдемось любо, мов брат із сестрою, І річ нашу ласка якась зогріва (Іван Манжура, Тв., 1955, 53); Читачу! Вглибися у те, Чим я свою пісню зогрів, І може, почуєш ти щось, Що більше од згуків і слів (Максим Рильський, I, 1960, 14). | ||
+ | |||
==Ілюстрації== | ==Ілюстрації== | ||
{| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" |
Версія за 19:01, 28 жовтня 2018
Зогріти, -рію, -єш, гл. = Зігріти. Синку, іди ж собі до тої хатки, зогрієш собі ручки. Чуб. І. 112.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках ЗІГРІВАТИ і ЗОГРІВАТИ, аю, аєш, недок., ЗІГРІТИ і ЗОГРІТИ, ію, ієш, док., перех.
1. Гріючи, робити теплим, гарячим; нагрівати. Весна остаточно перемогла опір зими і зігрівала землю теплом, квітчала цвітом (Любомир Дмитерко, Наречена, 1959, 169); Надворі сонечко сяло, зогрівало увесь мир (Квітка-Основ'яненко, II, 1956, 318); Потім розпалила [мати] тріски, зігріла окропу, щоб змити мені голову (Михайло Чабанівський, Катюша, 1960, 97); // Викликати або посилювати відчуття тепла в організмі. Жінки почали лаштуватися на ночівлю.. По троє, по четверо юртувалися докупи, зігрівали одна одну диханням (Антон Хижняк, Тамара, 1959, 129); Вогні палають, розростаються, од них іде тепло і зогріває Остапа, розпалює йому кров (Михайло Коцюбинський, I, 1955, 367); Гарячий чай з невеликою домішкою запашного вина зогрів приятелів (Олесь Досвітній, Вибр., 1959, 359).
2. перен. Морально підтримувати кого-небудь, втішати, підбадьорювати. Що ж у житті мене зігріва? Леніна думи ясні, Леніна мудрі слова (Дмитро Павличко, Бистрина, 1959, 12); Як мати сина, зогріва тебе країна трудова (Микола Упеник, Вірші.., 1957, 77); Збери всі сили, рідна мати, — Солдата ласкою зігрій (Микола Нагнибіда, Вибр., 1950, 230); // Сповнювати (душу, серце) почуттям бадьорості, втіхи. І вона [пісня] їм зігрівала душу Білим цвітом, шепотінням трав (Андрій Малишко, Звенигора, 1959, 208); Довго Грицько згадував прощання з Орисею, і як цей спогад зогрівав його серце! (Андрій Головко, II, 1957, 516); Москва братньою любов'ю і теплом зогріла серце великого Кобзаря (Микола Бажан, Наша.. Москва, 1951, 29). ♦ Зігрівати (зогрівати, зігріти, зогріти) старість чию — оточувати піклуванням, любов'ю стару людину. — Пишалась я вами, дітки, тішилась надією, що мою старість зігрієте (Петро Панч, В дорозі, 1959, 104).
3. перен. Оживляти гарячим, радісним почуттям, світлою думкою і т. ін., примушувати звучати щиро, безпосередньо. Громадську лірику В. Сосюри зігрівають, інтимізують особисті мотиви, враження й почуття (Історія української літератури, II, 1956, 421); Бувало щовечора ми із тобою Ізійдемось любо, мов брат із сестрою, І річ нашу ласка якась зогріва (Іван Манжура, Тв., 1955, 53); Читачу! Вглибися у те, Чим я свою пісню зогрів, І може, почуєш ти щось, Що більше од згуків і слів (Максим Рильський, I, 1960, 14).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |