Відмінності між версіями «Жмурити»
(→Ілюстрації) |
(→Ілюстрації) |
||
Рядок 30: | Рядок 30: | ||
|style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Shiro the Kagoneko.jpg|x140px]] | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Shiro the Kagoneko.jpg|x140px]] | ||
|style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Жмуритись.jpg|x140px]] | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Жмуритись.jpg|x140px]] | ||
− | |||
|} | |} | ||
Версія за 18:40, 13 жовтня 2018
Жмурити - стуляючи повіки, частково заплющувати очі; жмурити. Наче вчора виглядав [Матвійко] з того хатнього, на схід, віконця та мружив очі проти блискучого сонечка (Марко Вовчок, VI, 1956, 296); Хоть я ляжу спати, — Сон очей не мружить (Словник Грінченка); [Верба:] Ніяк не можу схопити вираз твоїх очей. Тільки починаю вглядатись, а ти їх спочатку мружиш, а потім заплющуєш (Олександр Корнійчук, Калин. гай, 1950, 63).
Наказовий спосіб 1 особа жму́рмо 2 особа жмур жму́рте МАЙБУТНІЙ ЧАС 1 особа жму́ритиму жму́ритимемо, жму́ритимем 2 особа жму́ритимеш жму́ритимете 3 особа жму́ритиме жму́ритимуть ТЕПЕРІШНІЙ ЧАС 1 особа жму́рю жму́римо, жму́рим 2 особа жму́риш жму́рите 3 особа жму́рить жму́рять МИНУЛИЙ ЧАС чол. р. жму́рив жму́рили жін. р. жму́рила сер. р. жму́рило Інфінітив жму́рити
Словники
- Академічний тлумачний словник (1970—1980):
ЖМУ́РИТИ, рю, риш; наказ. сп. жмур; недок., перех. Стуляючи повіки, частково прикривати (очі). Рання пташка дзьобик чистить, а пізня очиці жмурить (Українські народні прислів'я та приказки, 1955, 204); Іван поспішавсь, стукавсь коліньми в смереки, одводив руками гіллячки і жмурив очі (Михайло Коцюбинський, II, 1955, 350).
- Словник синонімів:
МРУ́ЖИТИ (прикривати очі повіками), ЖМУ́РИТИ, ЗАЖМУ́РЮВАТИ, ЗАМРУ́ЖУВАТИ, ЗМРУ́ЖУВАТИ, ЩУ́ЛИТИ, ЩУ́РИТИ, ЗІЩУ́ЛЮВАТИ[ЗЩУ́ЛЮВАТИ], СКУ́ЛИТИрозм.;ПРИМРУ́ЖУВАТИ, ПРИЖМУ́РЮВАТИ, ПРИЩУ́ЛЮВАТИ, ПРИЩУ́РЮВАТИ, СКА́ЛИТИрозм.,ЗАСКА́ЛЮВАТИрозм.,ПРИСКА́ЛЮВАТИрозм. (злегка, не до кінця). - Док.: замру́жити, зажму́рити, змру́жити, зіщу́лити[зщу́лити], примру́жити, прижму́рити, прищу́лити, прищу́рити, заска́лити, приска́лити. Василь Карпович лукаво мружить око (О. Донченко); Густавсон ходить по кімнаті, мружить повіки (А. Шиян); Дочка лежить дома на кріслі І жмурить очиці свої (Леся Українка); Вдоволений Сивенко зажмурює очі (С. Васильченко); Раптом Жені здалося, що зараз повинно щось статися. На мить замружила очі (І. Муратов); Він то розплющував очі, то знову змружував їх - повіки склеплювались самі (Ю. Смолич); Перелякані, побуджені ґвалтовно, повилазили опришки. І щулили очі від сонця, від світла (Г. Хоткевич); Кожного разу, коли Федір Прохорович казав прізвище гаданого злочинця, Антоніна Іванівна щурила праве око (М. Трублаїні); Проша зіщулив одне око й підморгнув ще Ладі (П. Панч); Кіт скулить очі (М. Коцюбинський); Ганна Іванівназневажливо примружила очі (Ю. Шовкопляс); Він наливає собі вино, прижмурює око і ловить червоне світло у склянці (М. Коцюбинський); Олена прищулювала очі і колола в’їдливою фразою (Г. Хоткевич); Учитель поволі розправив папірець, прочитав і прищурив око (С. Васильченко); .- Я тебе зразу розкусив (при цьому Донець заскалив око) (І. Багряний); Гладун насмішкувато прискалив око (О. Гончар).
- Словник Грінченка:
Жму́рити, -рю, -риш, гл. Щурить. Рання пташка зубці теребить, а пізня очиці жмурить. Ном. № 11309.
Ілюстрації
![]() |
![]() |