Відмінності між версіями «Усок»
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
'''Усо́к, -ска, '''''м. ''Ум. отъ '''ус. ''' | '''Усо́к, -ска, '''''м. ''Ум. отъ '''ус. ''' | ||
+ | |||
+ | ==Сучасні словники== | ||
===[http://sum.in.ua/s/us Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)]=== | ===[http://sum.in.ua/s/us Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)]=== | ||
''УС див. вуса.'' | ''УС див. вуса.'' |
Поточна версія на 19:14, 26 листопада 2017
Усо́к, -ска, м. Ум. отъ ус.
Зміст
Сучасні словники
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
УС див. вуса. Словник української мови: в 11 томах. — Том 10, 1979. — Стор. 485.
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
ВУ́СА, ВУ́СИ, ів, мн. (одн. вус, рідко ус, а, чол.).
1. Волосся, яке росте над верхньою губою в чоловіків. Сивий ус, стару чуприну Вітер розвіває (Тарас Шевченко, I, 1951, 26); На червоному виду різко виділялись пишні, густі, з жовтими кінчиками вуса (Василь Козаченко, Нові Потоки, 1948, 49). ♦ [І] вусом не моргати (моргнути, вести і т. ін.); І в вус не дути — зовсім не звертати уваги, ніяк не реагувати. «Цу-цу, Рябко … на-на!..» гукнули, як на ґвалт. А наш Рябко тобі і усом не моргає (Гулак-Артемовський, Байки.., 1958, 53); Начальник шахти Козоріз Вугілля школі не завіз.. А дні пішли холодні, хмарні, Зимовий вітер дув, аж гув. Лиш Козоріз і в вус не дув (Степан Олійник, Вибр., 1959, 228); І ми з вусами — і в нас чималий життєвий досвід. — Тут щось та є, щось кум замишляє таке ... Та ну, мене не проведеш! І ми — з усами (Панас Мирний, V, 1955, 128); Мотати (намотати, накрутити і т. ін.) [собі] на вус що — брати до уваги; примічати, запам'ятовувати. Нехай же баєчку вони На вус собі мотають (Леонід Глібов, Вибр., 1957, 147); — Як гарно! — сказав Ясь. А лікар усміхнувся і накрутив собі й це на вус (Оксана Іваненко, Великі очі, 1956, 36); Під вусом хто — дорослий, парубок. Стефко, хлопчик уже майже під вусом, що держав провід над усією цією громадою виключно на основі своєї переможної фізичної сили, зупиняв галасливу «голоту» (Іван Франко, VI, 1951, 140); Хоч би [тобі] вусом моргнув (повів) — ніяк не реагує. [Горпина:] Я таки, щоб запевнити себе, чи й справді заснув [батько], взяла соломинку та й полоскотала його по щоці, а він хоч би тобі вусом моргнув, — хропе!.. (Марко Кропивницький, I, 1958, 194).
2. Волосся-щетинки по боках верхньої губи в деяких тварин. Борода честь, а вуса й в кота єсть (Номис, 1864, № 8553); Коли в замковій щілині клацнув ключ, великий сірий пацюк швидко повів вусами (Олесь Донченко, II, 1956, 10); // Тонкі відростки по боках рота деяких риб (напр., сома) і рака. * У порівняннях. В нього вуси, як у рака (Михайло Коцюбинський, II, 1955, 59).
Китовий вус — пругкі рогові пластинки на верхній щелепі кита. Рогові пластини кита відомі під назвою китового вуса (Зоологія. Підручник для 7 кл., 1957, 158); Цінився.. китовий вус, який застосовували при виробленні високих комірців, кринолінів, дамських корсетів (Наука і життя, 3, 1958, 56).
3. Тоненькі пагони, стеблинки деяких рослин, які служать для їх розмноження або для прикріплення до чого-небудь. Суниці розводять переважно вегетативно — вусами, паростками (Хлібороб України, 12, 1966, 47); Здається, ніби чутно, як трава росте, огірки, як десь у таємничій жаркій тьмі довшає огудина гарбузів, чіпляючись вусами за тин (Олександр Довженко, I, 1958, 87); // Тонкий виріст на колосках злакових рослин; остюк. Вітер шарудів і грався довгими вусами колосків (Вадим Собко, Шлях.., 1948, 85); Навколо, скільки оком окинеш, плюскотять на вузьких нивах остисті і безості пшениці, перехитується довгими вусами ячмінь (Михайло Стельмах, II, 1962, 408).
4. тільки мн., заст. Зборки ззаду від талії вниз у верхньому одязі (кожушкові, свиті, корсетці). Взяла [Венера] очіпок грезетовий І кунтуш з усами люстровий, Пішла к Зевесу на ралець (Іван Котляревський, I, 1952, 69); Мода — владний господар. Спитаєш, наприклад, яку-небудь стару жінку, чому в неї корсетка на три або на п'ять вусів, то неодмінно почуєш: — А у нас усі так носять (Саксаганський, Думки про театр, 1955, 151).
Словник української мови: в 11 томах. — Том 1, 1970. — Стор. 788.
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |