Відмінності між версіями «Зізнаватися»
(→Сучасні словники) |
|||
Рядок 4: | Рядок 4: | ||
==Сучасні словники== | ==Сучасні словники== | ||
Тлумачення слова у сучасних словниках | Тлумачення слова у сучасних словниках | ||
+ | 1. Говорити відверто про свій стан, свої вчинки і т. ін.; признаватися в чому небудь. У нього був тиф, а він довго не зізнавався (Олесь Гончар, II, 1959, 143); Марія зізналася, що тоді, коли Іванові оголосили сувору догану, вона хотіла була прийти до нього, але не зважилась (Микола Руденко, Остання шабля, 1959, 441). | ||
+ | 2. юр. Подавати усно чи письмово якісь відомості, дані про кого-, що-небудь, свідчити під час допитів або на суді. — Коли допитуватимуть — не зізнаватись. Він один, а нас повна камера (Юрій Збанацький, Єдина, 1959, 229); — Пан Дорошко, навіщо вам помирати не своєю смертю? Ви можете одержати від нас винагороду, коли чесно у всьому зізнаєтесь (Іван Цюпа, Назустріч.., 1958, 209). | ||
+ | 3. з ким — чим, діал. Знайомитися. Чому він і досі не поголив своєї покуйовдженої бороди (бо ж ми їхали в країну голених), я не питав — незручно. Ми тільки-но зізналися (Олесь Досвітній, Вибр., 1959, 28). | ||
+ | |||
==Ілюстрації== | ==Ілюстрації== | ||
{| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" |
Версія за 10:27, 9 листопада 2016
Зізнаватися, -наюся, є́шся, сов. в. зізна́тися, -на́юся, -єшся, гл. Свѣдываться, свѣдаться, знакомиться, познакомиться, входить, войти въ пріятельскія отношенія; слюбиться. Коли ж се ви зізналися, брате? МВ. (О. 1862. I. 64). Зізнався мировий з попом. НВолын. у. Спочатку й добре жив; а далі, як зізнався там з одною, то геть добро розвіяв. Канев. у.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках 1. Говорити відверто про свій стан, свої вчинки і т. ін.; признаватися в чому небудь. У нього був тиф, а він довго не зізнавався (Олесь Гончар, II, 1959, 143); Марія зізналася, що тоді, коли Іванові оголосили сувору догану, вона хотіла була прийти до нього, але не зважилась (Микола Руденко, Остання шабля, 1959, 441). 2. юр. Подавати усно чи письмово якісь відомості, дані про кого-, що-небудь, свідчити під час допитів або на суді. — Коли допитуватимуть — не зізнаватись. Він один, а нас повна камера (Юрій Збанацький, Єдина, 1959, 229); — Пан Дорошко, навіщо вам помирати не своєю смертю? Ви можете одержати від нас винагороду, коли чесно у всьому зізнаєтесь (Іван Цюпа, Назустріч.., 1958, 209). 3. з ким — чим, діал. Знайомитися. Чому він і досі не поголив своєї покуйовдженої бороди (бо ж ми їхали в країну голених), я не питав — незручно. Ми тільки-но зізналися (Олесь Досвітній, Вибр., 1959, 28).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |