Відмінності між версіями «Руїнник»
Рядок 24: | Рядок 24: | ||
1. Словник української мови: в 11 тт. / АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. І. К. Білодіда. — К.: Наукова думка, 1970—1980. — Т. 7. — С. 897. | 1. Словник української мови: в 11 тт. / АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. І. К. Білодіда. — К.: Наукова думка, 1970—1980. — Т. 7. — С. 897. | ||
− | 2. http://grinchenko.org.ua/index/word/rujinnyk | + | 2.Онлайн словник Бориса Грінченка |
+ | |||
+ | режим доступу http://grinchenko.org.ua/index/word/rujinnyk | ||
==Зовнішні посилання== | ==Зовнішні посилання== |
Поточна версія на 12:48, 24 листопада 2015
Руїнник, -ка, м. Разрушитель. К. ПС. 7. Наслідити руїнника монгола. К. Дз. 80.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках
1. РУЇ́ННИК, а, ч. Те саме, що руйнівни́к. [Вересай:] От з таких Ярчуків і виростають прямі руїнники того, що творить робітничий клас (Мик., І, 1957, 426); В цій постаті [фашистського льотчика] в уяві машиніста втілився конкретний ворог, убивця й руїнник (Донч., VI, 1957, 177).
2. РУЙНІВНИ́К (той (те), хто (що) руйнує що-небудь), РУЇ́ННИК, РУЙНА́Ч, НИЩИ́ТЕЛЬ рідко.Рух руйнівників машин почався разом із виникненням машинного виробництва (з підручника); Руїнників прогнали ми далеко (М. Рильський); Горе пережитих літ, пекуча зненависть до руйначів, до нищителів прояснила йому тоді розсудок, продиктувала наказ зберегти [собор] (О. Гончар).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
Джерела та література
1. Словник української мови: в 11 тт. / АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. І. К. Білодіда. — К.: Наукова думка, 1970—1980. — Т. 7. — С. 897.
2.Онлайн словник Бориса Грінченка
режим доступу http://grinchenko.org.ua/index/word/rujinnyk
Зовнішні посилання
http://ridnamova.org/slovnyk_synonimiv_karavanskogo/page/rujinnyk.16677/