Відмінності між версіями «Хурчати»
Рядок 8: | Рядок 8: | ||
{| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | ||
|- valign="top" | |- valign="top" | ||
− | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: | + | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:паша.jpg|x140px]] |
|style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | ||
|style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | ||
|style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | ||
|} | |} | ||
+ | |||
==Медіа== | ==Медіа== | ||
Версія за 19:24, 2 листопада 2015
Хурчати, -чу, -чиш, гл. Жужжать отъ быстраго вращенія. Давай прясти, аж веретено хурчить. Рудч. Ск. І. 178.
Зміст
Сучасні словники
ХУРЧАТИ, чить, недок. Видавати монотонні, одноманітні звуки «хур-хур». — Кидай ік дідьку ті монологи та ходім на Владимирову гору до пам'ятника.. — репетує він і висмикує в мене з рук книжку та кидає її аж у другий куток так, що вона хурчить листками (Нечуй-Левицький, I, 1956, 608); Хурчать прядки, бринять нитки, дівчата на досвітках пряли (Костянтин Гордієнко, Чужу ниву.., 1947, 165); — Ховайтеся у вагон, товаришу Пархоменко, — гукнув до нього командир, — бачите, як хурчать осколки (Петро Панч, II, 1956, 284); Несподівано хурчить, а потім вибухає поблизу снаряд (Анатолій Шиян, Партиз. край, 1946, 47); За кавалерійською сотнею м'яко хурчали по вологій весняній землі колеса кулеметних тачанок (Юрій Смолич, V, 1959, 654); Ледь чутно лепече берізка, та за хлівом однотонно хурчать млинки, повстромлювані на довгих тичках в город. Хурчать млинки, перемелюють вітер і тишу (Юрій Мушкетик, Серце.., 1962, 290); Сонно хурчить швацька машина в Докіїній комірчині (Василь Кучер, Прощай.., 1957, 187); Аж тут мені машина нагодилась. Мотор в теплі вдоволено хурчав (Іван Драч, Поезії, 1967, 177); // Швидко летіти, видаючи подібні звуки (про птахів). Літ припинився, Іноді лише пролітало яке заблукале чиря та в височині ледве чутно хурчав табунець качок кудись далеко в степи (Олесь Досвітній, Вибр., 1959, 415).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |