Відмінності між версіями «Архимандрит»
Рядок 29: | Рядок 29: | ||
|} | |} | ||
+ | |||
+ | == Медіа == | ||
+ | {{#ev:youtube| 3X0ulQ3pUh0}} | ||
[[Категорія:Ар]] | [[Категорія:Ар]] |
Версія за 18:50, 2 грудня 2014
Архимандри́т, -та и архимандри́та, -ти, м. Архимандритъ. З манастира святого у золоті, аж сяє, сам архимандрит вихожає. Шевч. 233. Ось ходімо лиш до архімандрити, до нашого порадника. К. ЧР. 131.
Сучасні словники
Академічний тлумачний словник (1970—1980)
АРХІМАНДРИ́Т, а, чол. Найвище духовне звання в монахів; титул ігумена монастиря;
// Особа, що має цей титул. З монастиря.. У золоті, аж сяє, Сам архімандрит вихожає, Акафіст читає (Тарас Шевченко, II, 1953, 137); Пиячив наш отець архімандрит з панотцями, роздаровував селян і монастирське майно родичам (Зінаїда Тулуб, Людолови, I, 1957, 77).
Орфографічний словник української мови
Архімандри́т іменник чоловічого роду, істота
УСЕ (Універсальний словник-енциклопедія)
АРХІМАНДРИТ (грец. старший над вівчарнею, тобто монастирем, де живуть Христові вівці) вище духовне звання ченців великих православних чоловічих монастирів, ректорів духовних семінарій, провідників духовних місій; у грец. церкві вживалося з V ст.; в Україні вперше зустрічається під 1174 щодо ігумена Києво-Печерського монастиря Полікарпа.
Ілюстрації
![]() |
![]() |