Відмінності між версіями «Штурхати»
(Створена сторінка: '''Штурха́ти, -ха́ю, -єш, '''''гл. ''Толкать, пырять, давать пинки, тумаки. ''І знов він у хату, то ...) |
|||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
'''Штурха́ти, -ха́ю, -єш, '''''гл. ''Толкать, пырять, давать пинки, тумаки. ''І знов він у хату, то сестра опять за кочергу, та давай штурхати дрова. ''Рудч. Ск. І. 125. ''Штурха палицею по під тином, а собаки на його як на вовка брешуть. ''Стор. | '''Штурха́ти, -ха́ю, -єш, '''''гл. ''Толкать, пырять, давать пинки, тумаки. ''І знов він у хату, то сестра опять за кочергу, та давай штурхати дрова. ''Рудч. Ск. І. 125. ''Штурха палицею по під тином, а собаки на його як на вовка брешуть. ''Стор. | ||
[[Категорія:Шт]] | [[Категорія:Шт]] | ||
+ | ==Сучасні словники== | ||
+ | ===[http://sum.in.ua Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980) ]=== | ||
+ | ШТУРХАТИ, штурхаю, штурхаєш, недок., перех. і без додатка, розм. | ||
+ | 1. Те саме, що штовхати 1, 2. — Не штурхай мене... Я щось тобі скажу... — Нічо розумного не скажеш. Іди, — і знов штурхав [Дмитро] (Гнат Хоткевич, II, 1966, 228); Розсік [Тури] надвоє Філариса, В яєшню розтоптав Галиса, Крифею голову одтяв.., штурхав під боки, І самії кулачні доки Ховались, хто куди попав (Іван Котляревський, I, 1952, 240); — Ларьку! злазь, бо замерзнеш.. — і Ларько почув, як хтось штурхав його києм у спину (Степан Васильченко, Опов., 1947, 12); — Чому ж майстер так довго не переводить тебе в бригаду? — питав незнайомий, ліктем штурхаючи Андрія в плече (Степан Чорнобривець, Красиві люди, 1961, 25). | ||
+ | 2. чим. Совати, тикати. Було як іде січовик через слободу, то вже здалека його чутно. Штурха палицею попід тином, а собаки на його, як на вовка, і брешуть, і скиглять (Олекса Стороженко, I, 1957, 236); Світло від ліхтарика розповзалося в очеретах, воді і ледве освітлювало навколо. Згодом він погасив ліхтар і все штурхав веслом навкруги (Олесь Досвітній, Вибр., 1959, 408); * У порівняннях. Застукотіло в двері, неначе хто штурхав палицею, а потім загуркало кулаком (Нечуй-Левицький, IV, 1956, 239). | ||
+ | Словник української мови: в 11 томах. — Том 11, 1980. — Стор. 552. | ||
+ | |||
+ | ===[http://hrinchenko.com/slovar/znachenie-slova/49934-prjamec.html Словник української мови за редакцією Б.Д.Грінченка]=== | ||
+ | Штурхати, -ха́ю, -єш, гл. Толкать, пырять, давать пинки, тумаки. І знов він у хату, то сестра опять за кочергу, та давай штурхати дрова. Рудч. Ск. І. 125. Штурха палицею по під тином, а собаки на його як на вовка брешуть. Стор. | ||
+ | ===[http://ukrlit.org/slovnyk УКРЛІТ.ORG_Cловник]=== | ||
+ | ШТУ́РХА́ТИ, шту́рха́ю, шту́рха́єш, недок., перех. і без додатка, розм. | ||
+ | 1. Те саме, що штовха́ти 1, 2. — Не штурхай мене… Я щось тобі скажу…— Нічо розумного не скажеш. Іди,— і знов штурхав [Дмитро] (Хотк., II, 1966, 228); Розсік [Турн] надвоє Філариса, В яєшню розтоптав Галиса, Крифею голову одтяв.., штурхав під боки, І самії кулачні доки Ховались, хто куди попав (Котл., І, 1952, 240); — Ларьку! злазь, бо замерзнеш..— і Ларько почув, як хтось штурхає його києм у спину (Вас., Опов., 1947, 12); — Чому ж майстер так довго не переводить тебе в бригаду? — питав незнайомий, ліктем штурхаючи Андрія в плече (Чорн., Красиві люди, 1961, 25). | ||
+ | 2. чим. Совати, тикати. Було як іде січовик через слободу, то вже здалека його чутно. Штурха палицею попід тином, а собаки на його, як на вовка, і брешуть, і скиглять (Стор., І, 1957, 236); Світло від ліхтарика розповзалося в очеретах, воді і ледве освітлювало навколо. Згодом він погасив ліхтар і все штурхав веслом навкруг. (Досв., Вибр., 1959, 408); *У порівн. Застукотіло в двері, неначе хто штурхав палицею, а потім загуркало кулаком (Н.-Лев., IV, 1956, 239). | ||
+ | Словник української мови: в 11 тт. / АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. І. К. Білодіда. — К.: Наукова думка, 1970—1980. — Т. 11. — С. 552. | ||
+ | |||
+ | ==Іноземні словники== | ||
+ | ===[http://ukrainian_explanatory.academic.ru Словари и энциклопедии на Академике]=== | ||
+ | штурхати | ||
+ | шту́рха́ю, шту́рха́єш, недок., перех. і без додатка, розм. | ||
+ | 1) Те саме, що штовхати 1), 2). | ||
+ | 2) чим. Совати, тикати. | ||
+ | |||
+ | ==Ілюстрації== | ||
+ | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #ccc solid; border-bottom:5px #ccc solid; text-align:center" | ||
+ | |- valign="top" | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: Прямець.PNG|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: Прямець1.png|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: Прямець2.png|x140px]] | ||
+ | |} | ||
+ | |||
+ | ==Медіа== | ||
+ | {{#ev:youtube| v31YDuDlXNo}} | ||
+ | ==Цікаві факти== | ||
+ | ===[http://uk.wikipedia.org/wiki Матеріал з Вікіпедії]=== | ||
+ | ==Див. також== | ||
+ | ===Cпоріднені слова зі словника Бориса Грінченка=== | ||
+ | ===[httpадреса слова]=== | ||
+ | |||
+ | ===[адреса посилання]=== | ||
+ | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Університетський коледж]] | ||
+ | [[Категорія:Слова 2017 року]] |
Версія за 00:29, 25 листопада 2017
Штурха́ти, -ха́ю, -єш, гл. Толкать, пырять, давать пинки, тумаки. І знов він у хату, то сестра опять за кочергу, та давай штурхати дрова. Рудч. Ск. І. 125. Штурха палицею по під тином, а собаки на його як на вовка брешуть. Стор.
Сучасні словники
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
ШТУРХАТИ, штурхаю, штурхаєш, недок., перех. і без додатка, розм. 1. Те саме, що штовхати 1, 2. — Не штурхай мене... Я щось тобі скажу... — Нічо розумного не скажеш. Іди, — і знов штурхав [Дмитро] (Гнат Хоткевич, II, 1966, 228); Розсік [Тури] надвоє Філариса, В яєшню розтоптав Галиса, Крифею голову одтяв.., штурхав під боки, І самії кулачні доки Ховались, хто куди попав (Іван Котляревський, I, 1952, 240); — Ларьку! злазь, бо замерзнеш.. — і Ларько почув, як хтось штурхав його києм у спину (Степан Васильченко, Опов., 1947, 12); — Чому ж майстер так довго не переводить тебе в бригаду? — питав незнайомий, ліктем штурхаючи Андрія в плече (Степан Чорнобривець, Красиві люди, 1961, 25). 2. чим. Совати, тикати. Було як іде січовик через слободу, то вже здалека його чутно. Штурха палицею попід тином, а собаки на його, як на вовка, і брешуть, і скиглять (Олекса Стороженко, I, 1957, 236); Світло від ліхтарика розповзалося в очеретах, воді і ледве освітлювало навколо. Згодом він погасив ліхтар і все штурхав веслом навкруги (Олесь Досвітній, Вибр., 1959, 408); * У порівняннях. Застукотіло в двері, неначе хто штурхав палицею, а потім загуркало кулаком (Нечуй-Левицький, IV, 1956, 239). Словник української мови: в 11 томах. — Том 11, 1980. — Стор. 552.
Словник української мови за редакцією Б.Д.Грінченка
Штурхати, -ха́ю, -єш, гл. Толкать, пырять, давать пинки, тумаки. І знов він у хату, то сестра опять за кочергу, та давай штурхати дрова. Рудч. Ск. І. 125. Штурха палицею по під тином, а собаки на його як на вовка брешуть. Стор.
УКРЛІТ.ORG_Cловник
ШТУ́РХА́ТИ, шту́рха́ю, шту́рха́єш, недок., перех. і без додатка, розм. 1. Те саме, що штовха́ти 1, 2. — Не штурхай мене… Я щось тобі скажу…— Нічо розумного не скажеш. Іди,— і знов штурхав [Дмитро] (Хотк., II, 1966, 228); Розсік [Турн] надвоє Філариса, В яєшню розтоптав Галиса, Крифею голову одтяв.., штурхав під боки, І самії кулачні доки Ховались, хто куди попав (Котл., І, 1952, 240); — Ларьку! злазь, бо замерзнеш..— і Ларько почув, як хтось штурхає його києм у спину (Вас., Опов., 1947, 12); — Чому ж майстер так довго не переводить тебе в бригаду? — питав незнайомий, ліктем штурхаючи Андрія в плече (Чорн., Красиві люди, 1961, 25). 2. чим. Совати, тикати. Було як іде січовик через слободу, то вже здалека його чутно. Штурха палицею попід тином, а собаки на його, як на вовка, і брешуть, і скиглять (Стор., І, 1957, 236); Світло від ліхтарика розповзалося в очеретах, воді і ледве освітлювало навколо. Згодом він погасив ліхтар і все штурхав веслом навкруг. (Досв., Вибр., 1959, 408); *У порівн. Застукотіло в двері, неначе хто штурхав палицею, а потім загуркало кулаком (Н.-Лев., IV, 1956, 239). Словник української мови: в 11 тт. / АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. І. К. Білодіда. — К.: Наукова думка, 1970—1980. — Т. 11. — С. 552.
Іноземні словники
Словари и энциклопедии на Академике
штурхати шту́рха́ю, шту́рха́єш, недок., перех. і без додатка, розм. 1) Те саме, що штовхати 1), 2). 2) чим. Совати, тикати.
Ілюстрації
|
![]() |
![]() |