Відмінності між версіями «Смакота»
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Рядок 10: | Рядок 10: | ||
==Орфографія (словоформи)== | ==Орфографія (словоформи)== | ||
− | + | Смакота - іменник, жіночий рід, неістота | |
+ | Відмінок | ||
+ | Називний | ||
+ | Родовий | ||
+ | Давальний | ||
+ | Знахідний | ||
+ | Орудний | ||
+ | Місцевий | ||
+ | Кличний | ||
==Ілюстрації== | ==Ілюстрації== |
Версія за 20:48, 18 квітня 2024
Смакота, -ти, ж. Пріятный вкусъ. Пий горілочку, випивай смакоту. Чуб. V. 1100.
Зміст
Тлумачення слова
СМАКОТА́, и, жін., розм. 1. Те саме, що смак 1. — Тітка Катерина насмажила на салі якихось чудових, нечуваної смакоти, коржиків (Олександр Копиленко, Земля.., 1957, 112).
2. Що-небудь дуже смачне. — Яка смакота і красота на столі! — захоплювалася Любочка (Вадим Собко, Справа.., 1959, 17); — Уявіть собі півдюжини засмажених голуб'ячих тушок. Розкіш! Смакота! (Юрій Збанацький, Єдина, 1959, 104).
Орфографія (словоформи)
Смакота - іменник, жіночий рід, неістота Відмінок Називний Родовий Давальний Знахідний Орудний Місцевий Кличний
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
Джерела та література
Словник української мови: в 11 томах. — Том 9, 1978. — Стор. 394. https://sum.in.ua/s/Smakota