Відмінності між версіями «Тріскати»
(→Джерела та література) |
(→Див. також) |
||
Рядок 19: | Рядок 19: | ||
==Див. також== | ==Див. також== | ||
+ | Голова тріскає в кого, чия - те саме, що Голова тріщить (див. тріщати). - Аж голова тріскає від усіх тих дурниць (Фр., IV, 1950, 31); Серце тріскає (трісне, тріскало) в кого, чиє - те саме, що Серце (душа) розривається (розірветься і т. ін. ) [на шматки (куски, надвоє)] (див. розриватися1). Матвій збоку дивився то на дочку, то на жінку, і серце його тріскало (Ірчан, II, 1958, 309); Тріскати зі сміху - нестримно, до знемоги сміятися; Хоч трісни: а) що не роби, як не старайся, а все даремно. Покаятися можна, але обійдіться ви без клопоту на світі! Хоч трісни, не можна (Козл., Ю. Крук, 1950, 73); б) що б там не сталось, будь що будь. В тій [хаті] чоловік шкрябається в голову, наче хоче вишкрябати з неї ту подать, що так міцно засіла йому в голову. Хоч трісни, а дай! (Коцюб., І, 1955, 436). | ||
==Джерела та література== | ==Джерела та література== |
Версія за 21:35, 12 квітня 2024
Тріскати, -каю, -єш, сов. в. тріснути, -ну, -неш, гл. 1) Издавать трескъ, трещать, треснуть. 2) Лопаться, трескаться, треснуть. Кінь тріскає, говорятъ, когда у коня трескается кожа. НВолын. у. Грав він довго, раз весело, що аж серце тріскало. Федьк. Від жару й камінь трісне. Ном. № 3299. Щось трісло. Каменец. у.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках
ТРІСКАТИ, аю, аєш, недок., ТРІСНУТИ, ну, неш; мин. ч. тріснув, нула, ло, розм. тріс, ла, ло; док . 1. неперех. Утворювати тріск, тріщати. Тихо-тихо в лісі, хіба тільки трісне Суха вітка в нього [козака] під ногою (П. Куліш, Вибр., 1969, 327); На порожніх вулицях, занесених снігом, пронизливо верещали ковані колеса обозу, тріскали безладні постріли (Панч, В дорозі, 1959, 69); Вогнище трясло Своїм витким жовтогарячим рогом, І сухо тріскало в диму вогке зело (Перв., І, 1958, 194); // чим. Утворювати шумовий звук, схожий на тріск; ляскати, грюкати. У руках Канчук держав [пан] і тріскав ним На вітер, ніби для іграшки (Фр., X, 1954, 316); Червоний, мов варений рак, інспектор винувато козиряє й.. виходить з канцелярії. На вартівні ж він злісно тріскає дверима (Козл., Сонце.., 1957, 149); Дід тріснув батогом (Черемш., Тв., 1960, 236).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
Голова тріскає в кого, чия - те саме, що Голова тріщить (див. тріщати). - Аж голова тріскає від усіх тих дурниць (Фр., IV, 1950, 31); Серце тріскає (трісне, тріскало) в кого, чиє - те саме, що Серце (душа) розривається (розірветься і т. ін. ) [на шматки (куски, надвоє)] (див. розриватися1). Матвій збоку дивився то на дочку, то на жінку, і серце його тріскало (Ірчан, II, 1958, 309); Тріскати зі сміху - нестримно, до знемоги сміятися; Хоч трісни: а) що не роби, як не старайся, а все даремно. Покаятися можна, але обійдіться ви без клопоту на світі! Хоч трісни, не можна (Козл., Ю. Крук, 1950, 73); б) що б там не сталось, будь що будь. В тій [хаті] чоловік шкрябається в голову, наче хоче вишкрябати з неї ту подать, що так міцно засіла йому в голову. Хоч трісни, а дай! (Коцюб., І, 1955, 436).