Відмінності між версіями «Забажати»
Рядок 18: | Рядок 18: | ||
==Медіа== | ==Медіа== | ||
+ | {{#ev:youtube|%D0%BA%D0%BE%D1%82+%D0%B8%D0%B7+%D1%88%D1%80%D0%B5%D0%BA%D0%B0+%D0%B3%D0%BB%D0%B0%D0%B7%D0%B0+%D0%B2%D0%B8%D0%B4%D0%B5%D0%BE}} | ||
==Див. також== | ==Див. також== |
Версія за 14:20, 29 жовтня 2021
Забажа́ти, -жа́ю, -єш, гл. Захотѣть, пожелать. Забажав неначе перед смертю. Ном. № 2692. Заморського зілля забажала. Мет. 104. ЗАБАЖА́ТИ, аю, аєш, док., чого, рідко кого, що, а також з інфін. або із спол. щоб. Виявити бажання що-небудь одержати, мати в своєму розпорядженні, здійснити і т. ін.; захотіти. — Бач, вередую, поки даси ласощів. А там ще й грошей забажаю (Квітка-Основ'яненко, II, 1956, 475); [Оксана:] От добро тобі, сестричко! Чоловік тобі усячину купує, чого б не забажала (Марко Кропивницький, IV, 1959, 356); Що громада забажає, того й пан не поламає (Українські народні прислів'я та приказки, 1955, 68); Пан матиме і пахолків, і майстрів, і хліборобів, і кого він забажає (Зінаїда Тулуб, Людолови, I, 1957, 27); Хлоп'я в садку собі гуляло Та й забажало На іграшки у жа піймать (Леонід Глібов, Вибр., 1951, 22); [Мохаммед:] Нащо се бажання? То все одно, якби ти забажала, щоб лиш тобі самій світило сонце, тобі самій служив вогонь (Леся Українка, II, 1951, 335); // без додатка. Виявити свою волю, наполегливість у чомусь. Як він забажає, машина працюватиме, аж густиме (Степан Чорнобривець, Визволена земля, 1959, 21). ♦ Скільки душа забажа́є див. душа; Чого душа забажа́є див. душа. Словник української мови: в 11 томах. — Том 3, 1972. — Стор. 15.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |