Відмінності між версіями «Глоїна»
(→Див. також) |
(→Див. також) |
||
Рядок 19: | Рядок 19: | ||
==Див. також== | ==Див. також== | ||
− | *https://ideas-center.com.ua/?p=995/ ГЛІД: КОРИСНІ ВЛАСТИВОСТІ, ПРОТИПОКАЗАННЯ І ЗАСТОСУВАННЯ] | + | *[https://ideas-center.com.ua/?p=995/ ГЛІД: КОРИСНІ ВЛАСТИВОСТІ, ПРОТИПОКАЗАННЯ І ЗАСТОСУВАННЯ] |
==Джерела та література== | ==Джерела та література== |
Версія за 10:17, 3 червня 2021
Глоїна, -ни, ж. = Гліг = Глід.
Зміст
Сучасні словники
Академічний тлумачний словник (1970—1980)
ГЛІД, глоду, чол. Колюча кущова рослина, яку вирощують як декоративну або для живоплоту. Глід. Відомий великий кущ, досить декоративний весною, під час цвітіння, і восени, коли почервоніють рясні плоди (Озеленення колгоспного села, 1955, 92); На схилах яру, в колючих хащах терну і глоду, виводять пташенят сорокопуди (Олесь Донченко, VI, 1957, 70); // Плід цієї рослини. І ласощі все тільки їли, сластьони, коржики, стовпці, Часник, рогіз, паслін, кислиці, Козельці, терн, глід, полуниці (Іван Котляревський, I, 1952, 149); * У порівняннях. В піску зостався той зрадливий слід її [дівчини] ноги з ясними підківками, Що серце коле, як червоний глід (Максим Рильський, Поеми, 1957, 13).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
Джерела та література
1. Етимологічний словник української мови у 7 томах. К.: Наукова думка, 1982 - 2009.
2. М. Л. Рева, Н. Н. Рева Дикі їстівні рослини України / Київ, Наукова думка, 1976 — 168 с. — С.124