Відмінності між версіями «Відгоріти»
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
(→Сучасні словники) |
(→Джерела та література) |
||
Рядок 51: | Рядок 51: | ||
==Джерела та література== | ==Джерела та література== | ||
+ | Словник української мови | ||
+ | Академічний тлумачний словник (1970—1980) | ||
==Зовнішні посилання== | ==Зовнішні посилання== |
Версія за 18:18, 13 листопада 2019
Відгоріти. См. Відгоряти.
Зміст
Сучасні словники
ВІДГОРЯ́ТИ, яє, недок., ВІДГОРІ́ТИ, рить, док. Згорівши, відпадати від чого-небудь. Уже на коневі і хвіст одгорів (Словник Грінченка); // Кінчати горіти. * Образно. За днем, що одгоряє, трохи жалко. Але вперед, чекає нас майбуть! (Володимир Сосюра, Близька далина, 1960, 35).
Відгоріти - дієслово, доконаний вид.
Вілгоряти (-я́є, відгора́ти, -а́є, недок., відгорі́ти, -ри́ть, док.)
Інфінітив - відгорі́ти
Однина Множина
Наказовий спосіб
1 особа —
2 особа — —
Майбутній час
1 особа — —
2 особа — —
3 особа відгори́ть відгоря́ть
Минулий час
чол. р. відгорі́в відгорі́ли
жін. р. відгорі́ла
сер. р. відгорі́ло
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
https://www.youtube.com/watch?v=QYR2T5B1wYg
Див. також
Джерела та література
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)