Відмінності між версіями «Калічений»
(→Медіа) |
|||
Рядок 17: | Рядок 17: | ||
==Медіа== | ==Медіа== | ||
+ | {{#ev:youtube|iXqyy8BUIg0}} | ||
+ | {{#ev:youtube|Z_UHtCUSyEc}} | ||
+ | {{#ev:youtube|EUBkoge-N6c}} | ||
==Див. також== | ==Див. також== |
Версія за 23:40, 17 жовтня 2018
Калічений, -а, -е. Искалѣченный... Підняв руки калічені до святого Бога. Шевч. 529.
Зміст
Сучасні словники
КАЛІ́ЧЕНИЙ, а, е.
1. Який зазнав каліцтва; покалічений, скалічений. Найшов її [жінку], подивився... I, сивоволосий, Підняв руки калічені До святого бога, Заридав, як та дитина... І простив небогу! (Тарас Шевченко, II, 1963, 129); [Гарасим:] Там їх хур на двадцять буде, і все калічені: у кого руки немає, у кого груди простреляні, у того голова зав'язана (Панас Мирний, V, 1955, 95).
2. Ламаний, неправильний (про мову, слова). Уплило багато часу, і козаки на старості літ., сяк-так балакали каліченою польською мовою (Нечуй-Левицький, I, 1956, 131); Через деякий час до кімнати увійшов старий, аж почорнілий дід з костуром у руці й, глянувши на Павла, промовив каліченою російською мовою (Василь Кучер, Голод, 1961, 345).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
Українське дієслово. Повне відмінювання
Калічений світ - текст пісні
Джерела та література
Академічний тлумачний словник (1970-1980)
Словник української мови: в 11 томах