Відмінності між версіями «Трут»
Рядок 21: | Рядок 21: | ||
==Медіа== | ==Медіа== | ||
+ | https://www.youtube.com/watch?v=ZtLHcsM4_MY | ||
==Див. також== | ==Див. також== |
Поточна версія на 18:40, 25 листопада 2017
Трут, -та, м. 1) = трутень. Вх. Зн. 71. 2) Падающая звѣзда. Вх. Зн. 71.
Зміст
Сучасні словники
ТРУТ 1, а, чол.
1. Гніт або висушений гриб трутовик, який займається від іскри і використовується при викрешуванні вогню. [Дядько Лев (сідає під дубом на грубу коренину і пробує викресати вогню, щоб запалити люльку):] Аякже! викрешеш! і губка змокла... і трут згубився... (Леся Українка, III, 1952, 210); Він кресав і кресав вогонь. Ось почав тліти, а далі спалахнув ясним вогником трут (Семен Скляренко, Святослав, 1959, 106).
2. Те саме, що трутовик. З щілин дубової колоди пробивався трут. Словник української мови: в 11 томах. — Том 10, 1979. — Стор. 302.Коментарі (0)
ТРУТ 2, а, чол. Те саме, що трутень. Цар і трут на дурняк живуть: інші працюють, а вони мед їдять (Українські народні прислів'я та приказки, 1955, 3); Мов нараз світ погас, зблід наш Мирко, як хустина; вже сварить його й дитина, що він трут і галапас (Осип Маковей, Вибр., 1954, 433).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
https://www.youtube.com/watch?v=ZtLHcsM4_MY
Див. також
Джерела та література
Словарь української мови / Упор. з дод. влас. матеріалу Б. Грінченко : в 4-х т. — К. : Вид-во Академії наук Української РСР, 1958. Том 4, ст. 290.
Словник української мови: в 11 томах. — Том 10, 1979. — Стор. 302.