Відмінності між версіями «Цурупалок»
(→Джерела та література) |
(→Сучасні словники) |
||
Рядок 2: | Рядок 2: | ||
==Сучасні словники== | ==Сучасні словники== | ||
− | Цурупалок (цурпалок) - відрубаний, відбитий або відламаний шматок деревини, лозини і т. ін.; уламок, обрубок.Грицько, повернувши на степ і посвистуючи, почав збивати цурупалком то вершки високої чорнобилі, то червоні головки будяків (Панас Мирний, IV, 1955, 11); Дивлюся, як веселий вогонь переплигує з лозинки на лозинку, як закипає на вільхових цурупалках жовтаво-пінява юшка (Юрій Збанацький, Єдина, 1959, 33); [Марічка:] Ну й сіно! Самі цурупалки (Юрій Мокрієв, П'єси, 1959, 112); — Патрон вибухнув, і чотири пальці наче ножем одбатувало | + | Цурупалок (цурпалок) - відрубаний, відбитий або відламаний шматок деревини, лозини і т. ін.; уламок, обрубок. |
− | + | Грицько, повернувши на степ і посвистуючи, почав збивати цурупалком то вершки високої чорнобилі, то червоні головки будяків (Панас Мирний, IV, 1955, 11); Дивлюся, як веселий вогонь переплигує з лозинки на лозинку, як закипає на вільхових цурупалках жовтаво-пінява юшка (Юрій Збанацький, Єдина, 1959, 33); [Марічка:] Ну й сіно! Самі цурупалки (Юрій Мокрієв, П'єси, 1959, 112); — Патрон вибухнув, і чотири пальці наче ножем одбатувало. А оце питаю, чому не жениться? Відповідає: якій дівчині я потрібний з оцим цурупалком (Олександр Копиленко, Земля.., 1957, 129); * Образно. [Мотронька:] А чудний ти який, Микитко, сьогодні! От право. Аж жаль бере. Та тільки який же з тебе парубок! Цу-ру-палок! (Микола Куліш, П'єси, 1960, 74); * У порівняннях. — Скільки разів намірявсь [я] наложить на себе руки, а нічого не вдіяв: повішусь — гілляка зламається; бурхнусь у воду, щоб утопиться, — плаваю, як цурупалок (Олекса Стороженко, I, 1957, 353). | |
+ | |||
+ | |||
+ | Дурний як цурупалок — дуже дурний. — Як се так? от вигадав! — засміявсь сотник Андрущенко. — У твої, бач, штани закон убрався! Та ти глузуєш, з нас, чи ти зовсім дурний як цурупалок! (Данило Мордовець, I, 1958, 138); На цурупалки — те саме, що На цурпалки (див. цурпалок). — Уже я те ружжо [рушницю] до скількох раз бив на цурупалки — а він його шворками перемотузує — і далі своєї, — скаржився Гордій (Григорій Тютюнник, Вир, 1964, 233). | ||
==Ілюстрації== | ==Ілюстрації== |
Версія за 05:32, 28 листопада 2016
Цурупалок, -лка, м. Отрубокъ, отломокъ палки, толстыхъ сухихъ стеблей, хворосту и т. п. Рудч. Ск. І. 67, 68. Кидає під ноги цурупалок, переїжджа його і потім, розламавши, шпурляють назад. Ном. № 13420. Ум. Цурпалочок. Грин. ІІІ. 310.
Зміст
Сучасні словники
Цурупалок (цурпалок) - відрубаний, відбитий або відламаний шматок деревини, лозини і т. ін.; уламок, обрубок. Грицько, повернувши на степ і посвистуючи, почав збивати цурупалком то вершки високої чорнобилі, то червоні головки будяків (Панас Мирний, IV, 1955, 11); Дивлюся, як веселий вогонь переплигує з лозинки на лозинку, як закипає на вільхових цурупалках жовтаво-пінява юшка (Юрій Збанацький, Єдина, 1959, 33); [Марічка:] Ну й сіно! Самі цурупалки (Юрій Мокрієв, П'єси, 1959, 112); — Патрон вибухнув, і чотири пальці наче ножем одбатувало. А оце питаю, чому не жениться? Відповідає: якій дівчині я потрібний з оцим цурупалком (Олександр Копиленко, Земля.., 1957, 129); * Образно. [Мотронька:] А чудний ти який, Микитко, сьогодні! От право. Аж жаль бере. Та тільки який же з тебе парубок! Цу-ру-палок! (Микола Куліш, П'єси, 1960, 74); * У порівняннях. — Скільки разів намірявсь [я] наложить на себе руки, а нічого не вдіяв: повішусь — гілляка зламається; бурхнусь у воду, щоб утопиться, — плаваю, як цурупалок (Олекса Стороженко, I, 1957, 353).
Дурний як цурупалок — дуже дурний. — Як се так? от вигадав! — засміявсь сотник Андрущенко. — У твої, бач, штани закон убрався! Та ти глузуєш, з нас, чи ти зовсім дурний як цурупалок! (Данило Мордовець, I, 1958, 138); На цурупалки — те саме, що На цурпалки (див. цурпалок). — Уже я те ружжо [рушницю] до скількох раз бив на цурупалки — а він його шворками перемотузує — і далі своєї, — скаржився Гордій (Григорій Тютюнник, Вир, 1964, 233).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
Джерела та література
Словник української мови: в 11 томах. — Том 11, 1980. — Стор. 251.