Відмінності між версіями «Ковмір»
Рядок 34: | Рядок 34: | ||
2. Словарь української мови 1909р. (Б. Грінченко) | 2. Словарь української мови 1909р. (Б. Грінченко) | ||
+ | |||
+ | 3. [http://Російсько-український%20словник%20технічної%20термінології http://r2u.org.ua/s?w=%D0%BA%D0%BE%D0%BC%D1%96%D1%80&scope=ukrq&dicts=all&highlight=on] | ||
==Зовнішні посилання== | ==Зовнішні посилання== |
Версія за 11:14, 23 листопада 2015
Ко́вмір, -ра, м. Воротникъ. У його на сертуці був червоний ковмір. Ком. II.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках
КО́МІР, а, чол. Певної форми смужка тканини, хутра тощо, пришита в одязі до країв вирізу для шиї. Вона [сорочка] в нього або червона, або синя, та без коміра (Квітка-Основ'яненко, II, 1956, 9); Карпо Петрович.. розщібнув мундир.. Суконний комір тер шию (Михайло Коцюбинський, II, 1955, 366); Гучко ішов, ховаючи обличчя у хутряний.. комір (Вадим Собко, Зор. крила, 1950, 222) [1].
Ко́мір, -ра, м. Воротникъ. Не до нашої шиї ті коміри шили. Левиц. Ум. Коміре́ць. У лисички, каже, гарна шкурка... на комірець. Рудч. Ск. II. 15 [2].
Воротник (часть моста) – ко́мір (-ра)[3].
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
Джерела та література
1. Словник української мови: в 11 томах. — Том 4, 1973. — Стор. 246.
2. Словарь української мови 1909р. (Б. Грінченко)
3. http://r2u.org.ua/s?w=%D0%BA%D0%BE%D0%BC%D1%96%D1%80&scope=ukrq&dicts=all&highlight=on