Відмінності між версіями «Родичка»
Рядок 4: | Рядок 4: | ||
==Сучасні словники== | ==Сучасні словники== | ||
Тлумачення слова у сучасних словниках | Тлумачення слова у сучасних словниках | ||
+ | |||
+ | '''Словник української мови: в 11 тт.''' | ||
+ | |||
+ | http://ukrlit.org/slovnyk/родичка | ||
+ | |||
+ | РО́ДИЧКА, и, ж., кому, чия, рідко кого. Жін. до ро́дич 1. — Чи варт вам устрявати у таке діло? Що вона вам — сестра, родичка? (Мирний, III, 1954, 168); — А я думаю, що слід би до тітки найперше [поїхати]: вона ж моя найближча родичка і може образитись, коли її обминемо (Л. Укр., III, 1952, 507); Почали своє сімейне життя Тимко та Орися в чужій хаті, в чужих людей. Пустила їх на пожиток далека Орисина родичка — тітка Параска (Тют., Вир, 1964, 263). | ||
+ | |||
+ | '''Академічний тлумачний словник (1970—1980)''' | ||
+ | |||
+ | РО́ДИЧКА, и, жін., кому, чия, рідко кого. Жіночий рід до родич 1. — Чи варт вам устрявати у таке діло? Що вона вам — сестра, родичка? (Панас Мирний, III, 1954, 168); — А я думаю, що слід би до тітки найперше [поїхати]: вона ж моя найближча родичка і може образитись, коли її обминемо (Леся Українка, III, 1952, 507); Почали своє сімейне життя Тимко та Орися в чужій хаті, в чужих людей. Пустила їх на пожиток далека Орисина родичка — тітка Параска (Григорій Тютюнник, Вир, 1964, 263). | ||
+ | |||
+ | '''Орфографічний словник української мови''' | ||
+ | |||
+ | ро́дичка | ||
+ | іменник жіночого роду, істота | ||
+ | |||
==Ілюстрації== | ==Ілюстрації== | ||
{| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" |
Версія за 16:04, 21 листопада 2015
Ро́дичка, -ки, ж. Родственница. Поблагословила молодих якась родичка замісто матері. Левиц. І. 333.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках
Словник української мови: в 11 тт.
http://ukrlit.org/slovnyk/родичка
РО́ДИЧКА, и, ж., кому, чия, рідко кого. Жін. до ро́дич 1. — Чи варт вам устрявати у таке діло? Що вона вам — сестра, родичка? (Мирний, III, 1954, 168); — А я думаю, що слід би до тітки найперше [поїхати]: вона ж моя найближча родичка і може образитись, коли її обминемо (Л. Укр., III, 1952, 507); Почали своє сімейне життя Тимко та Орися в чужій хаті, в чужих людей. Пустила їх на пожиток далека Орисина родичка — тітка Параска (Тют., Вир, 1964, 263).
Академічний тлумачний словник (1970—1980)
РО́ДИЧКА, и, жін., кому, чия, рідко кого. Жіночий рід до родич 1. — Чи варт вам устрявати у таке діло? Що вона вам — сестра, родичка? (Панас Мирний, III, 1954, 168); — А я думаю, що слід би до тітки найперше [поїхати]: вона ж моя найближча родичка і може образитись, коли її обминемо (Леся Українка, III, 1952, 507); Почали своє сімейне життя Тимко та Орися в чужій хаті, в чужих людей. Пустила їх на пожиток далека Орисина родичка — тітка Параска (Григорій Тютюнник, Вир, 1964, 263).
Орфографічний словник української мови
ро́дичка іменник жіночого роду, істота
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |