Відмінності між версіями «Вибілити»
(→Ілюстрації) |
(→Ілюстрації) |
||
Рядок 22: | Рядок 22: | ||
|- valign="top" | |- valign="top" | ||
|style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Foto-obychnoy-gruntovki-sten-pered-nachalom-okleivaniya-oboyami.jpg|x140px]] | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Foto-obychnoy-gruntovki-sten-pered-nachalom-okleivaniya-oboyami.jpg|x140px]] | ||
− | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: | + | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Kak-otbelit-kozhu-lica.jpg|x140px]] |
|style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | ||
|style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] |
Версія за 13:15, 19 листопада 2015
Ви́білити. См. Вибіляти.'-ля́ю, -єш, сов. в. вибілити, -лю, -лиш, гл. Дѣлать бѣлымъ, бѣлить, выбѣлить. Не ти личко вибіляла. Мил. 89. І напряла, і виткала, і вибілила полотно. Чуб.
Зміст
Сучасні словники
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
1. Білити всі предмети або всю поверхню чого-небудь розчином крейди, вапна і т. ін. Вапном вибілює [дідусь] Яблуні підряд (Марія Познанська, Ми зростаєм.., 1960, 55); [ Ганна:] Паски сама напекла.., хату пошпарувала і вибілила, дітвору пообшивала! (Марко Кропивницький, II, 1958, 21); // перен. Покривати чим-небудь білим. Все частіше і частіше приморозки вибілювали, аеродром сріблястим інеєм (Вадим Собко, Зор. крила, 1950, 122).
2. Піддаючи дії сонця, повітря і води, робити що-небудь білим, позбавляючи природного забарвлення (тканину, пряжу і т. ін.); робити білим, білуватим (про сонце і т. ін.) Тож скільки біля річки вибілювали те полотно (Антон Хижняк, Д. Галицький, 1958, 520); І напряла, і виткала, і вибілила полотно (Словник Грінченка); Не всяка баба як слід вибілить тринадцятку на сорочку (Михайло Стельмах, Хліб.., 1959, 319); // Змазуючи обличчя, руки, шию певними речовинами, мазями, робити білим. Не ти личко вибіляла (Словник Грінченка); Вибілити руки; // спец. Піддаючи хімічній або фізичній обробці, робити білим. У фарбувальному цеху полотно стабілізують і вибілюють (Вечірній Київ, 4.IV 1958, 2).
3. перен. Виправдовувати, приховуючи провину. Останньою свинею був би я, коли б сьогодні став вибілювати себе коштом тієї дівчини.. Мовляв, обплутала мене, збила з пантелику і так далі (Ірина Вільде, Винен.., 1959, 6).
4. спец. Покривати полудою.
Орфографічний словник
вибілити - дієслово, доконаний вид, II дієвідмін
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |