Відмінності між версіями «Відводити»
(Створена сторінка: '''Відводити, -джу, -диш, '''сов. в. '''відвести, -веду, -деш, '''''гл. ''1) Отводить, отвесть. ''Одведи ...) |
|||
(не показані 5 проміжних версій 2 учасників) | |||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
'''Відводити, -джу, -диш, '''сов. в. '''відвести, -веду, -деш, '''''гл. ''1) Отводить, отвесть. ''Одведи її додому. ''2) Отстранять, отстранить. 3) Взводить, взвесть. ''Одвів курка і вже хотів.... стріляти. ''Чуб. І. 154. | '''Відводити, -джу, -диш, '''сов. в. '''відвести, -веду, -деш, '''''гл. ''1) Отводить, отвесть. ''Одведи її додому. ''2) Отстранять, отстранить. 3) Взводить, взвесть. ''Одвів курка і вже хотів.... стріляти. ''Чуб. І. 154. | ||
[[Категорія:Ві]] | [[Категорія:Ві]] | ||
+ | |||
+ | ==Сучасні словники== | ||
+ | Тлумачення слова у сучасних словниках | ||
+ | ВІДВОДИТИ, джу, диш, недок., ВІДВЕСТИ, еду, едеш; мин. ч. відвів, вела, ло; док., перех. 1. Супроводжуючи, доставляти кого-небудь кудись. Як прийшлось одводить до Підпари Гафійку, Маланка була мов з хреста знята (Коцюб., II, 1955, 51); У слободі знали, що комсомольці борються з цими пережитками, і тих, кого піймають на гарячому, одводять до міліції (Шиян, Баланда, 1957, 8); Ти взяла Мене, маленького, за руку І в школу хлопця одвела До п'яного дяка в науку (Шевч., II, 1953, 283); На новому аеродромі пілотів відвели у будинок і кожному вказали ліжко (Собко, Зор. крила, 1950, 276); // Проводжати кого-небудь. Читання кінчалось пізно. Іван одводив курсистку додому (Коцюб., II, 1955, 220); - Я Христю одведу, - сказав Тимофій (Мирний, III, 1954, 44); // Переводити, переміщати з якого-небудь місця, позиції назад, у тил тощо (про військові частини). Дмитро швидко відводить на південний захід свою групу (Стельмах, Вел. рідня, 1951, 891). | ||
+ | |||
+ | 2. Вести з собою когось на певну відстань від кого-, чого-небудь. Бере її за руку і одводить у найдальший від дому куток садка (Л. Укр., II, 1951, 386); Юдка відвів Яця набік за шопу (Фр., II, 1950, 223); Дівчина побачила, що з Івановою матір'ю сталося недобре, підхопила її під руки й відвела вбік (Чорн., Визвол. земля, 1959, 74); // Манячи когось чимось, вести за собою, щоб відвернути небезпеку від кого-, чого-небудь. - То посмітюшка, - одповів Петрусь.. Вона нас од гніздечка свого одводить. Вона хитра пташка... (Ю. Янов., І, 1954, 103); Перепелиця-мати, черкаючи крилом землю, падаючи і знову злітаючи, біжить перед мисливцем, відводячи його від своїх дітей... (Багмут, Опов., 1959, 61). | ||
+ | |||
+ | 3. За допомогою спеціального пристосування спрямовувати воду, газ тощо в потрібне місце. Друга [лаборантка] вертілась коло комунікаційних труб, що відводили сюди розчин їдкого лугу (Шовк., Інженери, 1956, 175); Воду одвели в бистрінь ріки (Криж., Під зорями.., 1950, 41). | ||
+ | |||
+ | 4. Змінювати положення чого-небудь відносно чогось; переміщати. Яким замахнувся кулаком на гнідка. Той, прищурюючи око, геть одвів голову на бік (Мирний, IV, 1955, 319); Уже намірився [стрілець], вже курок відвів, щоби вбити Селезня (Фр., IV, 1950, 81); Раз вона одвела руки з шитвом далі поперед себе, подивилась на нього в захваті (Л. Укр., III, 1952, 745); // Відстороняти, відхиляти щось від кого-,чого-небудь. Іван поспішавсь, стукавсь коліньми в смереки, одводив руками гіллячки і жмурив очі (Коцюб., II, 1955, 350); Здається, збагнув щось солдат. Відводить дуло нагана від машиністової скроні (Довж., Зач. Десна, 1957, 10); Старий Дорошко одвів проясніле лице від репродуктора (Цюпа, Назустріч.., 1958, 120). | ||
+ | |||
+ | @ Відводити (відвести) очі: а) переставати дивитися на кого-, що-небудь; змінювати напрям зору. Перехилився через поручні і не відводив очей від темної безодні (Ірчан. II, 1958, 190); б) відвертати увагу з метою обману; обманювати. Украде [Тимошко] бувало.. та й підкине другому, щоб від себе очі одвести (Мирний, II, 1954, 159). | ||
+ | |||
+ | 5. перен.. Запобігати чомусь неприємному або небезпечному; відвертати. Треба, щоб і ми любили один одного, як брата, у нужді помагали, один від одного біду відводили (Кв.-Осн., II, 1956, 121); Їй хотілось.. одвести од людей лихо (Коцюб., II, 1955, 181); - Конвойний своїм ударом відвів у той момент від мене смерть (Збан., Єдина, 1959, 85); // Відвертати від якихось дій, думок і т. ін. Згодом до кожного болотця підбігали [гості] загасити спрагу, і тільки рішуче заперечення Семенове одводило їх од спокуси (Ю. Янов., Мир, 1956, 146); - Що пише Гриша? - спитав батько не так від нетерпіння.., як для того, щоб одвести дочку від тяжких думок (Головко, II, 1957, 588). | ||
+ | |||
+ | @ Відводити (відвести) тугу [від серця] - розвіювати тугу, розвеселяти. Було її як ворожку підсилали до людей, щоб одводила тугу від серця (Барв., Опов.., 1902, 109). | ||
+ | |||
+ | 6. перен. Відхиляти чиюсь кандидатуру на виборах. Відводити кандидатуру. | ||
+ | |||
+ | 7. Давати, виділяти комусь що-небудь для користування. - Спершу, каже [пан], я хотів.. землі відвести і на волю випустити за твою службу (Мирний, II, 1954, 289); Саїд дізнався.., що серед практикантів прибув і його брат.. Першою думкою було відвести їм свою невелику квартиру (Ле, Міжгір'я, 1953, 451); // Виділяти частину чого-небудь (земельної площі, місця в творі і т. ін.) з певною метою. Під суниці треба відводити добре освітлені і захищені від вітру місця (Колг. Укр., 10, 1960, 33). | ||
+ | |||
+ | 8. перен. Надавати того чи іншого значення, визначати роль, місце кому-, чому-небудь. Надзвичайно важливу роль у соціалістичній перебудові країни.. Ленін відводив державному апаратові (Біогр. Леніна, 1955, 253); У загостреній ідеологічній боротьбі двох таборів особливу роль вороги соціалізму відводили і відводять ревізіонізму (Літ. газ., 11.III 1959, 2). | ||
+ | |||
+ | @ Відводити (відвести) голос: а) подавати голос, говорити. - Часом так груди залежить, що й голосу не одведу (Стор., І, 1957, 102); б) давати відпочинок голосовим зв'язкам. Прочитавши перших дві-три сторінки. я спинилась, щоб одвести голос, і почула голосне, мірне дихання Алли Михайлівни, -вона спала (Л. Укр., III, 1952, 618); Відвести дух - полегшено зітхнути, перехопити повітря. Вже як стала в лісі, то аж тоді дух одвела (Л. Укр., III, 1952, 737). | ||
+ | |||
+ | ==Ілюстрації== | ||
+ | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | ||
+ | |- valign="top" | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | ||
+ | |} | ||
+ | |||
+ | ==Медіа== | ||
+ | |||
+ | ==Див. також== | ||
+ | ВІДВОДИТИ — СИНОНІМІЯ | ||
+ | відво́дити спрямовувати рух кого-небудь, допомагати або примушувати йти куди-небудь | ||
+ | вести́ спрямовувати рух кого-небудь, допомагати або примушувати йти. | ||
+ | відпрова́джувати з одного місця в інше. | ||
+ | зво́дити згори вниз або докупи. | ||
+ | наво́дити вказуючи шлях. | ||
+ | прова́дити спрямовувати рух кого-, чого-небудь. | ||
+ | прово́дити спрямовувати рух кого-, чого-небудь. | ||
+ | проводжа́ти спрямовувати рух кого-, чого-небудь. | ||
+ | підво́дити спрямовуючи, наближати що-небудь до когось, чогось. | ||
+ | спрова́джувати примушувати звідкись іти. | ||
+ | відво́дити ваблячи, відвертати когось від чогось | ||
+ | відва́блювати ваблячи, відвертати когось від чого-небудь. | ||
+ | відма́нювати манячи, відводити від чого-небудь. | ||
+ | Цифрові лексикографічні системи української мови | ||
+ | відво́дити спрямовувати чиюсь діяльність, увагу тощо в інший бік | ||
+ | відверта́ти спрямовувати чиюсь діяльність, увагу тощо в інший бік від чого-небудь. | ||
+ | відволіка́ти відтягати виконання чого-небудь на пізніше. | ||
+ | відхиля́ти те саме, що відверта́ти 5. | ||
+ | Цифрові лексикографічні системи української мови | ||
+ | відво́дити повертати що-небудь убік від кого-, чого-небудь | ||
+ | відверта́ти повертати, відводити що-небудь убік від кого-, чого-небудь. | ||
+ | відхиля́ти переміщати, відводити що-небудь у якийсь бік порівняно з попереднім положенням. | ||
+ | Цифрові лексикографічні системи української мови | ||
+ | відво́дити різким рухом переміщати назад, убік руку, ногу, голову | ||
+ | відверта́ти | ||
+ | відкида́ти | ||
+ | закида́ти перев. назад. | ||
+ | Цифрові лексикографічні системи української мови | ||
+ | відво́дити (що кому під що, під кого) надавати в чиєсь користування | ||
+ | віддава́ти (що кому) давати комусь що-небудь для користування, у власність; відмовлятися від чого-небудь свого на чиюсь користь. | ||
+ | дава́ти (що на що , під що) надавати в чиєсь користування. | ||
+ | здава́ти віддавати у тимчасове користування, в оренду і т. ін. | ||
+ | надава́ти давати можливість мати щось, користуватися чимсь і т. ін. | ||
+ | приділя́ти (розм. що дав) наділяти кого-небудь чимсь, віддавати що-небудь у чиєсь володіння. | ||
+ | Цифрові лексикографічні системи української мови | ||
+ | відво́дити (що) не допускати чого-небудь неприємного, небажаного | ||
+ | відверта́ти (що) | ||
+ | запобіга́ти (чому) | ||
+ | попере́джувати (що.) | ||
+ | попереджа́ти (що) | ||
+ | Цифрові лексикографічні системи української мови | ||
+ | відво́дити іти, їхати тощо разом з кимсь до певного місця перед тим, як розстатися, попрощатися з ним | ||
+ | виряджа́ти у дорогу, в гості, в похід. | ||
+ | відпрова́джувати | ||
+ | надво́дити (розм.) пішки. | ||
+ | прова́джувати (рідше) | ||
+ | прова́дити іти, їхати тощо разом з кимсь до певного місця перед тим, як розстатися, попрощатися з ним. | ||
+ | прово́джувати (рідше) | ||
+ | прово́дити | ||
+ | проводжа́ти | ||
+ | Цифрові лексикографічні системи української мови | ||
+ | відводити кого | ||
+ | конвоювати (в'язня) | ||
+ | супроводжувати | ||
+ | супроводити | ||
+ | Словник синонімів Караванського | ||
+ | відводити гілки | ||
+ | відгортати | ||
+ | відсувати | ||
+ | відхиляти | ||
+ | Словник синонімів Караванського | ||
+ | відводити біду | ||
+ | відвертати | ||
+ | запобігати чому | ||
+ | Словник синонімів Караванського | ||
+ | відводити очі | ||
+ | відривати | ||
+ | Словник синонімів Караванського | ||
+ | відводити полки | ||
+ | відтягати | ||
+ | Словник синонімів Караванського | ||
+ | відводити куди | ||
+ | заводити | ||
+ | запроторювати (с.) | ||
+ | уводити | ||
+ | Словник синонімів Караванського | ||
+ | відводити очі | ||
+ | переводити | ||
+ | |||
+ | ==Джерела та література== | ||
+ | |||
+ | ==Зовнішні посилання== | ||
+ | |||
+ | [[Категорія: Слова 2024 року]] | ||
+ | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Факультет журналістики]] |
Поточна версія на 08:33, 24 квітня 2024
Відводити, -джу, -диш, сов. в. відвести, -веду, -деш, гл. 1) Отводить, отвесть. Одведи її додому. 2) Отстранять, отстранить. 3) Взводить, взвесть. Одвів курка і вже хотів.... стріляти. Чуб. І. 154.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках ВІДВОДИТИ, джу, диш, недок., ВІДВЕСТИ, еду, едеш; мин. ч. відвів, вела, ло; док., перех. 1. Супроводжуючи, доставляти кого-небудь кудись. Як прийшлось одводить до Підпари Гафійку, Маланка була мов з хреста знята (Коцюб., II, 1955, 51); У слободі знали, що комсомольці борються з цими пережитками, і тих, кого піймають на гарячому, одводять до міліції (Шиян, Баланда, 1957, 8); Ти взяла Мене, маленького, за руку І в школу хлопця одвела До п'яного дяка в науку (Шевч., II, 1953, 283); На новому аеродромі пілотів відвели у будинок і кожному вказали ліжко (Собко, Зор. крила, 1950, 276); // Проводжати кого-небудь. Читання кінчалось пізно. Іван одводив курсистку додому (Коцюб., II, 1955, 220); - Я Христю одведу, - сказав Тимофій (Мирний, III, 1954, 44); // Переводити, переміщати з якого-небудь місця, позиції назад, у тил тощо (про військові частини). Дмитро швидко відводить на південний захід свою групу (Стельмах, Вел. рідня, 1951, 891).
2. Вести з собою когось на певну відстань від кого-, чого-небудь. Бере її за руку і одводить у найдальший від дому куток садка (Л. Укр., II, 1951, 386); Юдка відвів Яця набік за шопу (Фр., II, 1950, 223); Дівчина побачила, що з Івановою матір'ю сталося недобре, підхопила її під руки й відвела вбік (Чорн., Визвол. земля, 1959, 74); // Манячи когось чимось, вести за собою, щоб відвернути небезпеку від кого-, чого-небудь. - То посмітюшка, - одповів Петрусь.. Вона нас од гніздечка свого одводить. Вона хитра пташка... (Ю. Янов., І, 1954, 103); Перепелиця-мати, черкаючи крилом землю, падаючи і знову злітаючи, біжить перед мисливцем, відводячи його від своїх дітей... (Багмут, Опов., 1959, 61).
3. За допомогою спеціального пристосування спрямовувати воду, газ тощо в потрібне місце. Друга [лаборантка] вертілась коло комунікаційних труб, що відводили сюди розчин їдкого лугу (Шовк., Інженери, 1956, 175); Воду одвели в бистрінь ріки (Криж., Під зорями.., 1950, 41).
4. Змінювати положення чого-небудь відносно чогось; переміщати. Яким замахнувся кулаком на гнідка. Той, прищурюючи око, геть одвів голову на бік (Мирний, IV, 1955, 319); Уже намірився [стрілець], вже курок відвів, щоби вбити Селезня (Фр., IV, 1950, 81); Раз вона одвела руки з шитвом далі поперед себе, подивилась на нього в захваті (Л. Укр., III, 1952, 745); // Відстороняти, відхиляти щось від кого-,чого-небудь. Іван поспішавсь, стукавсь коліньми в смереки, одводив руками гіллячки і жмурив очі (Коцюб., II, 1955, 350); Здається, збагнув щось солдат. Відводить дуло нагана від машиністової скроні (Довж., Зач. Десна, 1957, 10); Старий Дорошко одвів проясніле лице від репродуктора (Цюпа, Назустріч.., 1958, 120).
@ Відводити (відвести) очі: а) переставати дивитися на кого-, що-небудь; змінювати напрям зору. Перехилився через поручні і не відводив очей від темної безодні (Ірчан. II, 1958, 190); б) відвертати увагу з метою обману; обманювати. Украде [Тимошко] бувало.. та й підкине другому, щоб від себе очі одвести (Мирний, II, 1954, 159).
5. перен.. Запобігати чомусь неприємному або небезпечному; відвертати. Треба, щоб і ми любили один одного, як брата, у нужді помагали, один від одного біду відводили (Кв.-Осн., II, 1956, 121); Їй хотілось.. одвести од людей лихо (Коцюб., II, 1955, 181); - Конвойний своїм ударом відвів у той момент від мене смерть (Збан., Єдина, 1959, 85); // Відвертати від якихось дій, думок і т. ін. Згодом до кожного болотця підбігали [гості] загасити спрагу, і тільки рішуче заперечення Семенове одводило їх од спокуси (Ю. Янов., Мир, 1956, 146); - Що пише Гриша? - спитав батько не так від нетерпіння.., як для того, щоб одвести дочку від тяжких думок (Головко, II, 1957, 588).
@ Відводити (відвести) тугу [від серця] - розвіювати тугу, розвеселяти. Було її як ворожку підсилали до людей, щоб одводила тугу від серця (Барв., Опов.., 1902, 109).
6. перен. Відхиляти чиюсь кандидатуру на виборах. Відводити кандидатуру.
7. Давати, виділяти комусь що-небудь для користування. - Спершу, каже [пан], я хотів.. землі відвести і на волю випустити за твою службу (Мирний, II, 1954, 289); Саїд дізнався.., що серед практикантів прибув і його брат.. Першою думкою було відвести їм свою невелику квартиру (Ле, Міжгір'я, 1953, 451); // Виділяти частину чого-небудь (земельної площі, місця в творі і т. ін.) з певною метою. Під суниці треба відводити добре освітлені і захищені від вітру місця (Колг. Укр., 10, 1960, 33).
8. перен. Надавати того чи іншого значення, визначати роль, місце кому-, чому-небудь. Надзвичайно важливу роль у соціалістичній перебудові країни.. Ленін відводив державному апаратові (Біогр. Леніна, 1955, 253); У загостреній ідеологічній боротьбі двох таборів особливу роль вороги соціалізму відводили і відводять ревізіонізму (Літ. газ., 11.III 1959, 2).
@ Відводити (відвести) голос: а) подавати голос, говорити. - Часом так груди залежить, що й голосу не одведу (Стор., І, 1957, 102); б) давати відпочинок голосовим зв'язкам. Прочитавши перших дві-три сторінки. я спинилась, щоб одвести голос, і почула голосне, мірне дихання Алли Михайлівни, -вона спала (Л. Укр., III, 1952, 618); Відвести дух - полегшено зітхнути, перехопити повітря. Вже як стала в лісі, то аж тоді дух одвела (Л. Укр., III, 1952, 737).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
ВІДВОДИТИ — СИНОНІМІЯ відво́дити спрямовувати рух кого-небудь, допомагати або примушувати йти куди-небудь вести́ спрямовувати рух кого-небудь, допомагати або примушувати йти. відпрова́джувати з одного місця в інше. зво́дити згори вниз або докупи. наво́дити вказуючи шлях. прова́дити спрямовувати рух кого-, чого-небудь. прово́дити спрямовувати рух кого-, чого-небудь. проводжа́ти спрямовувати рух кого-, чого-небудь. підво́дити спрямовуючи, наближати що-небудь до когось, чогось. спрова́джувати примушувати звідкись іти. відво́дити ваблячи, відвертати когось від чогось відва́блювати ваблячи, відвертати когось від чого-небудь. відма́нювати манячи, відводити від чого-небудь. Цифрові лексикографічні системи української мови відво́дити спрямовувати чиюсь діяльність, увагу тощо в інший бік відверта́ти спрямовувати чиюсь діяльність, увагу тощо в інший бік від чого-небудь. відволіка́ти відтягати виконання чого-небудь на пізніше. відхиля́ти те саме, що відверта́ти 5. Цифрові лексикографічні системи української мови відво́дити повертати що-небудь убік від кого-, чого-небудь відверта́ти повертати, відводити що-небудь убік від кого-, чого-небудь. відхиля́ти переміщати, відводити що-небудь у якийсь бік порівняно з попереднім положенням. Цифрові лексикографічні системи української мови відво́дити різким рухом переміщати назад, убік руку, ногу, голову відверта́ти відкида́ти закида́ти перев. назад. Цифрові лексикографічні системи української мови відво́дити (що кому під що, під кого) надавати в чиєсь користування віддава́ти (що кому) давати комусь що-небудь для користування, у власність; відмовлятися від чого-небудь свого на чиюсь користь. дава́ти (що на що , під що) надавати в чиєсь користування. здава́ти віддавати у тимчасове користування, в оренду і т. ін. надава́ти давати можливість мати щось, користуватися чимсь і т. ін. приділя́ти (розм. що дав) наділяти кого-небудь чимсь, віддавати що-небудь у чиєсь володіння. Цифрові лексикографічні системи української мови відво́дити (що) не допускати чого-небудь неприємного, небажаного відверта́ти (що) запобіга́ти (чому) попере́джувати (що.) попереджа́ти (що) Цифрові лексикографічні системи української мови відво́дити іти, їхати тощо разом з кимсь до певного місця перед тим, як розстатися, попрощатися з ним виряджа́ти у дорогу, в гості, в похід. відпрова́джувати надво́дити (розм.) пішки. прова́джувати (рідше) прова́дити іти, їхати тощо разом з кимсь до певного місця перед тим, як розстатися, попрощатися з ним. прово́джувати (рідше) прово́дити проводжа́ти Цифрові лексикографічні системи української мови відводити кого конвоювати (в'язня) супроводжувати супроводити Словник синонімів Караванського відводити гілки відгортати відсувати відхиляти Словник синонімів Караванського відводити біду відвертати запобігати чому Словник синонімів Караванського відводити очі відривати Словник синонімів Караванського відводити полки відтягати Словник синонімів Караванського відводити куди заводити запроторювати (с.) уводити Словник синонімів Караванського відводити очі переводити