Відмінності між версіями «Абеточка»
(→Медіа) |
(→Сучасні словники) |
||
(не показані 4 проміжні версії цього учасника) | |||
Рядок 3: | Рядок 3: | ||
==Сучасні словники== | ==Сучасні словники== | ||
− | + | • Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980) | |
+ | |||
+ | АБЕТКА, и, жін. | ||
+ | 1. Сукупність літер, прийнятих у писемності якої-небудь мови і розміщених у певному усталеному порядку; алфавіт, азбука. Один чи два рази проказала [Настя] за Чумаком абетку і вже на другий день, дивуючись сама з себе, назвала всі літери (Валентин Речмедін, Весн. грози, 1961, 224); Якою саме була слов'янська абетка, створена Костянтином, ми так і не знаємо, бо жоден пам'ятник тодішньої слов'янської писемності до нас не дійшов(Радянське літературознавство, 5,1958, 45). | ||
+ | 2. Книжка для початкового навчання грамоти; буквар. Відомий московський спеціаліст по старій книзі О. Г. Морозов приніс сюди «Українську абетку» Г. Нарбута. Ця книга видана в 1917 р. у Петербурзі (Літературна газета, 11.IX 1959, 3). | ||
+ | 3. перен. Основні, початкові відомості з якоїсь науки; найпростіші положення, основи чого-небудь. Абетка біології. | ||
+ | |||
+ | • Іноземні словники | ||
+ | |||
+ | al•pha•bet | ||
+ | n. | ||
+ | 1. The letters of a language, arranged in the order fixed by custom. | ||
+ | 2. A system of characters or symbols representing sounds or things. | ||
+ | 3. A set of basic parts or elements:"genetic markers . . . that contain repeated sequences of the DNA alphabet"(Sandra Blakeslee). | ||
+ | |||
==Ілюстрації== | ==Ілюстрації== | ||
{| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" |
Поточна версія на 11:50, 28 листопада 2013
Абе́точка, ки, ж. Ум. отъ абетка
Зміст
Сучасні словники
• Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
АБЕТКА, и, жін. 1. Сукупність літер, прийнятих у писемності якої-небудь мови і розміщених у певному усталеному порядку; алфавіт, азбука. Один чи два рази проказала [Настя] за Чумаком абетку і вже на другий день, дивуючись сама з себе, назвала всі літери (Валентин Речмедін, Весн. грози, 1961, 224); Якою саме була слов'янська абетка, створена Костянтином, ми так і не знаємо, бо жоден пам'ятник тодішньої слов'янської писемності до нас не дійшов(Радянське літературознавство, 5,1958, 45). 2. Книжка для початкового навчання грамоти; буквар. Відомий московський спеціаліст по старій книзі О. Г. Морозов приніс сюди «Українську абетку» Г. Нарбута. Ця книга видана в 1917 р. у Петербурзі (Літературна газета, 11.IX 1959, 3). 3. перен. Основні, початкові відомості з якоїсь науки; найпростіші положення, основи чого-небудь. Абетка біології.
• Іноземні словники
al•pha•bet n. 1. The letters of a language, arranged in the order fixed by custom. 2. A system of characters or symbols representing sounds or things. 3. A set of basic parts or elements:"genetic markers . . . that contain repeated sequences of the DNA alphabet"(Sandra Blakeslee).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |