Відмінності між версіями «Ху!»
(Створена сторінка: '''Ху! '''''меж. ''1) Выражаетъ дуновеніе ртомъ. ''Він духнув, не встає; він удруге: ху! не встає. ''...) |
|||
(не показано одну проміжну версію цього учасника) | |||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
'''Ху! '''''меж. ''1) Выражаетъ дуновеніе ртомъ. ''Він духнув, не встає; він удруге: ху! не встає. ''Драг. 128. 2) Фу! ''Ху на його зовсім! ''Лохв. у. | '''Ху! '''''меж. ''1) Выражаетъ дуновеніе ртомъ. ''Він духнув, не встає; він удруге: ху! не встає. ''Драг. 128. 2) Фу! ''Ху на його зовсім! ''Лохв. у. | ||
[[Категорія:Ху]] | [[Категорія:Ху]] | ||
+ | |||
+ | ==Академічний тлумачний словник== | ||
+ | ХУ, виг. | ||
+ | |||
+ | 1. Уживається для вираження докору, досади, презирства, огиди і т. ін. Це в тюрмі він? У тюрмі! Так і є. Грати он залізні.. Блощиці он червоніють на них... ху... пороздавлювані (Архип Тесленко, З книги життя, 1949, 90); — Ху, чорт, як недобре вийшло (Григорій Тютюнник, Вир, 1964, 477). | ||
+ | |||
+ | 2. Уживається для вираження стомленості, знемоги і т. ін. Зупинився мій товариш. — Ху, — каже. — Заморився (Гнат Хоткевич, I, 1966, 168); — Ху-у! заморився! — сказало Віхало і по стовпу почало спускатися на поляну (Панас Мирний, IV, 1955, 303); — Ну, — каже цар, — це й дудка! Ху! Хай йому хріні (Павло Тичина, I, 1957, 146). | ||
+ | |||
+ | 3. Уживається для вираження полегшення, задоволення. — Пане підполковнику! — здивовано і радісно скрикнув агент. — Ху! Перелякали ж як мене. Я вже чорті-що подумав (Михайло Стельмах, II, 1962, 81); — Ху-у!.. Як приємно се [одеколон] освіжає! — Потер [Аркадій Петрович] долонею груди (Михайло Коцюбинський, II, 1955, 383); Ху! От і перша гілляка. Тепер уже діло піде швидше (Юрій Смолич, II, 1958, 48). | ||
+ | ==Сучасні словники== | ||
+ | Тлумачення слова у сучасних словниках | ||
+ | ==Ілюстрації== | ||
+ | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | ||
+ | |- valign="top" | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | ||
+ | |} | ||
+ | |||
+ | ==Медіа== | ||
+ | |||
+ | ==Див. також== | ||
+ | |||
+ | ==Джерела та література== | ||
+ | |||
+ | [http://sum.in.ua/s/khu Академічний тлумачний словник] | ||
+ | ==Зовнішні посилання== | ||
+ | |||
+ | [http://sum.in.ua/s/khu Академічний тлумачний словник] | ||
+ | |||
+ | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Інститут філології]] | ||
+ | [[Категорія:Слова 2018 року]] |
Поточна версія на 00:05, 26 жовтня 2018
Ху! меж. 1) Выражаетъ дуновеніе ртомъ. Він духнув, не встає; він удруге: ху! не встає. Драг. 128. 2) Фу! Ху на його зовсім! Лохв. у.
Зміст
Академічний тлумачний словник
ХУ, виг.
1. Уживається для вираження докору, досади, презирства, огиди і т. ін. Це в тюрмі він? У тюрмі! Так і є. Грати он залізні.. Блощиці он червоніють на них... ху... пороздавлювані (Архип Тесленко, З книги життя, 1949, 90); — Ху, чорт, як недобре вийшло (Григорій Тютюнник, Вир, 1964, 477).
2. Уживається для вираження стомленості, знемоги і т. ін. Зупинився мій товариш. — Ху, — каже. — Заморився (Гнат Хоткевич, I, 1966, 168); — Ху-у! заморився! — сказало Віхало і по стовпу почало спускатися на поляну (Панас Мирний, IV, 1955, 303); — Ну, — каже цар, — це й дудка! Ху! Хай йому хріні (Павло Тичина, I, 1957, 146).
3. Уживається для вираження полегшення, задоволення. — Пане підполковнику! — здивовано і радісно скрикнув агент. — Ху! Перелякали ж як мене. Я вже чорті-що подумав (Михайло Стельмах, II, 1962, 81); — Ху-у!.. Як приємно се [одеколон] освіжає! — Потер [Аркадій Петрович] долонею груди (Михайло Коцюбинський, II, 1955, 383); Ху! От і перша гілляка. Тепер уже діло піде швидше (Юрій Смолич, II, 1958, 48).
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |