Відмінності між версіями «Унук»
(Створена сторінка: '''Унук, -ка, '''''м. ''Внукъ. ''Набрались, діди біди, поки набули, а внуки муки, поки збули. ''Ном. ...) |
|||
(не показані 6 проміжних версій 2 учасників) | |||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
+ | ==Словник Грінченка== | ||
'''Унук, -ка, '''''м. ''Внукъ. ''Набрались, діди біди, поки набули, а внуки муки, поки збули. ''Ном. № 10597.. Ум. '''Унучок. ''' | '''Унук, -ка, '''''м. ''Внукъ. ''Набрались, діди біди, поки набули, а внуки муки, поки збули. ''Ном. № 10597.. Ум. '''Унучок. ''' | ||
+ | |||
+ | ==Сучасні словники== | ||
+ | ===[http://sum.in.ua/s/vnuk Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)]=== | ||
+ | <b>УНУК (ОНУК, ВНУК)</b>, а, чол. | ||
+ | <p>1. Син сина або дочки. <i>Стара Кайдашиха дуже любила свого онука</i> (Нечуй-Левицький, II, 1956, 305); <i>На призьбі дід старий — Як сон. Кошлатить йому брови внук</i> (Павло Тичина, I, 1946, 109).</p> | ||
+ | <p>2. тільки мн. Діти сина або дочки. <i>В неділю пополудні приходили до баби всі невістки з внуками</i> (Василь Стефаник, I, 1949, 114); <i>В Мефодія виховуються онуки — діти померлої доньки</i> (Юрій Яновський, I, 1958, 500).</p> | ||
+ | <p>3. тільки мн. Те саме, що нащадки. <i>Співучую долю Вподобав ти [М. Лисенко] нам, — На втіху сучасну, На спомин унукам, На славу дідам</i> (Леонід Глібов, Вибр., 1957, 245); [Марко:] <i>То ж то вона [земля] ще в ранах, а загоїмо їх, то стане ще кращою. І житимуть наші унуки та правнуки блаженно</i> (Захар Мороз, П'єси, 1959, 65).</p> | ||
+ | ==Ілюстрації== | ||
+ | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | ||
+ | |- valign="top" | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Legion_0207.JPG|x200px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:1-9.jpg|x200px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:e03620b49282aa105965a0fedc294d70.jpeg|x200px]] | ||
+ | |} | ||
+ | ==Медіа== | ||
+ | <noinclude> | ||
+ | |||
+ | </noinclude> | ||
+ | ==Див. також== | ||
+ | <noinclude> | ||
[[Категорія:Ун]] | [[Категорія:Ун]] | ||
+ | |||
+ | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Факультет інформаційних технологій та управління]] | ||
+ | [[Категорія:Слова 2017 року]] | ||
+ | |||
+ | |||
+ | </noinclude> | ||
+ | ==Джерела та література== | ||
+ | <noinclude> | ||
+ | |||
+ | </noinclude> | ||
+ | ==Зовнішні посилання== | ||
+ | <noinclude> | ||
+ | |||
+ | </noinclude> |
Поточна версія на 14:40, 17 листопада 2017
Зміст
Словник Грінченка
Унук, -ка, м. Внукъ. Набрались, діди біди, поки набули, а внуки муки, поки збули. Ном. № 10597.. Ум. Унучок.
Сучасні словники
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
УНУК (ОНУК, ВНУК), а, чол.
1. Син сина або дочки. Стара Кайдашиха дуже любила свого онука (Нечуй-Левицький, II, 1956, 305); На призьбі дід старий — Як сон. Кошлатить йому брови внук (Павло Тичина, I, 1946, 109).
2. тільки мн. Діти сина або дочки. В неділю пополудні приходили до баби всі невістки з внуками (Василь Стефаник, I, 1949, 114); В Мефодія виховуються онуки — діти померлої доньки (Юрій Яновський, I, 1958, 500).
3. тільки мн. Те саме, що нащадки. Співучую долю Вподобав ти [М. Лисенко] нам, — На втіху сучасну, На спомин унукам, На славу дідам (Леонід Глібов, Вибр., 1957, 245); [Марко:] То ж то вона [земля] ще в ранах, а загоїмо їх, то стане ще кращою. І житимуть наші унуки та правнуки блаженно (Захар Мороз, П'єси, 1959, 65).
Ілюстрації
|
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також