Відмінності між версіями «Трута»
(Створена сторінка: '''Трута, -ти, '''''ж. ''Ядъ, отрава. ''Треба трути роздобути. ''Шевч. Трута-зілля. Ядовитое растен...) |
|||
(не показано 4 проміжні версії ще одного учасника) | |||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
'''Трута, -ти, '''''ж. ''Ядъ, отрава. ''Треба трути роздобути. ''Шевч. Трута-зілля. Ядовитое растеніе. ''Там ходилагуляла, трутизілля шукала. ''Лукаш. 150. Ум. '''Трутка. ''' | '''Трута, -ти, '''''ж. ''Ядъ, отрава. ''Треба трути роздобути. ''Шевч. Трута-зілля. Ядовитое растеніе. ''Там ходилагуляла, трутизілля шукала. ''Лукаш. 150. Ум. '''Трутка. ''' | ||
[[Категорія:Тр]] | [[Категорія:Тр]] | ||
+ | |||
+ | ==Сучасні словники== | ||
+ | <big><big>[https://slovnyk.ua/index.php?swrd=%D1%82%D1%80%D1%83%D1%82%D0%B0 СЛОВНИК.ua]</big></big> | ||
+ | |||
+ | '''ТРУТА''' | ||
+ | |||
+ | Те саме, що отрута. Найшла [мати] відьму, І трути достала, І трутою до схід сонця Дочку напувала (Тарас Шевченко, I, 1963, 160); Ніч пише боярин, на дворі світа; Перо його пімстою [помстою] дише; ..Аж ось зайнялася над миром зоря, — Година давно відітхнути: Лист — повний палючої трути! (Павло Грабовський, I, 1959, 303); Колись цар і йому [Т. Шевченкові] бажали долі — Труїли душу трутою неволі, Лишень живим не встигли розп'ясти! (Андрій Малишко, Полудень.., 1960, 94). | ||
+ | |||
+ | ТРУТА-ЗІЛЛЯ, ~и-~я, ж., нар.-поет. Отруйна рослина. - Отак-то ти, кате! Знущаєшся над сестрами... - І пішли шукати Трути-зілля, щоб Івана Завтра отруїти (Шевч., II, 1953, 114). | ||
+ | |||
+ | <big><big>[http://sum.in.ua/s/truta Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)]</big></big> | ||
+ | |||
+ | '''ТРУТА, и, жін., нар.-поет.''' | ||
+ | |||
+ | 1. Речовина, здатна викликати отруєння живого організму. Замфір бачив, як возили на Прут важкі залізні бочки. — Отрута, отрута, — шептали молдувани (Михайло Коцюбинський, I, 1955, 215); Патер спустив додолу очі, приховуючи радість: отрута почала впливати (Зінаїда Тулуб, Людолови, I, 1957, 148); Бджолина отрута давно вже використовується в медицині для лікування багатьох хвороб (Наука і життя, 10, 1968, 36); * Образно. Всіх вчарувало воно [щастя] навіки, і чари його були отрута. Воно летючою зорею падало в серце і починало горіти (Леся Українка, III, 1952, 550); * У порівняннях. В же якось до цього й прижилось горе, не таким здавалось, як першого року, а це знову скаламутило всю душу, отрутою поповзло в кожний закуток, де є жива кров (Михайло Стельмах, II, 1962, 300); | ||
+ | // перен. Те, що нестримно вабить до себе. [Зінька:] Ох, Романе! отруто ж ти моя!.. ..Не зможу ж, не зможу відірвати тебе від серця!.. (Марко Кропивницький, II, 1958, 59); От досі жаль, що я в окуліровці Був учнем, недбайливим і тупим... Але признаюся: в малій головці Уже тоді жила отрута рим! (Максим Рильський, I, 1956, 177); | ||
+ | // перен. Те, що згубно впливає на кого-, що-небудь, морально розкладає, розбещує когось. Мільйони екземплярів буржуазних газет розносять отруту обману всюди (Ленін, 32, 1973, 327); Софія читала і впивала в себе тонку отруту заздрощів та гіркого жалю (Леся Українка, III, 1952, 528); Не поможе і отрута хитрої неправди у брехливім лютім вої із-за океану (Іван Гончаренко, Вибр., 1959, 325). | ||
+ | |||
+ | 2. перен. Злість, ненависть. — Походжай, доню, та насіннячко лузай! — промовила Прокоповичка ласкаво, але з отрутою в словах (Нечуй-Левицький, III, 1956, 64); Хоч тряслися руки старого писаки, хоч бризкало перо, одначе з-під його отрута на папері зосталася (Панас Мирний, I, 1949, 386). | ||
+ | |||
+ | ==Ілюстрації== | ||
+ | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | ||
+ | |- valign="top" | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:отрути-сайт.jpg|x240px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:260316.jpg|x240px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:15511017_4.jpg|x240px]] | ||
+ | |} | ||
+ | |||
+ | ==Медіа== | ||
+ | {{#ev:youtube|DJ1Uz0GdFkc}} | ||
+ | {{#ev:youtube|tOHDxwi9X58}} | ||
+ | {{#ev:youtube|8SPSnFmmUpg}} | ||
+ | |||
+ | ==Див. також== | ||
+ | |||
+ | ==Джерела та література== | ||
+ | |||
+ | ==Зовнішні посилання== | ||
+ | |||
+ | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Факультет права та міжнародних відносин]] | ||
+ | [[Категорія:Слова 2021 року]] |
Поточна версія на 20:01, 24 листопада 2021
Трута, -ти, ж. Ядъ, отрава. Треба трути роздобути. Шевч. Трута-зілля. Ядовитое растеніе. Там ходилагуляла, трутизілля шукала. Лукаш. 150. Ум. Трутка.
Зміст
Сучасні словники
ТРУТА
Те саме, що отрута. Найшла [мати] відьму, І трути достала, І трутою до схід сонця Дочку напувала (Тарас Шевченко, I, 1963, 160); Ніч пише боярин, на дворі світа; Перо його пімстою [помстою] дише; ..Аж ось зайнялася над миром зоря, — Година давно відітхнути: Лист — повний палючої трути! (Павло Грабовський, I, 1959, 303); Колись цар і йому [Т. Шевченкові] бажали долі — Труїли душу трутою неволі, Лишень живим не встигли розп'ясти! (Андрій Малишко, Полудень.., 1960, 94).
ТРУТА-ЗІЛЛЯ, ~и-~я, ж., нар.-поет. Отруйна рослина. - Отак-то ти, кате! Знущаєшся над сестрами... - І пішли шукати Трути-зілля, щоб Івана Завтра отруїти (Шевч., II, 1953, 114).
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
ТРУТА, и, жін., нар.-поет.
1. Речовина, здатна викликати отруєння живого організму. Замфір бачив, як возили на Прут важкі залізні бочки. — Отрута, отрута, — шептали молдувани (Михайло Коцюбинський, I, 1955, 215); Патер спустив додолу очі, приховуючи радість: отрута почала впливати (Зінаїда Тулуб, Людолови, I, 1957, 148); Бджолина отрута давно вже використовується в медицині для лікування багатьох хвороб (Наука і життя, 10, 1968, 36); * Образно. Всіх вчарувало воно [щастя] навіки, і чари його були отрута. Воно летючою зорею падало в серце і починало горіти (Леся Українка, III, 1952, 550); * У порівняннях. В же якось до цього й прижилось горе, не таким здавалось, як першого року, а це знову скаламутило всю душу, отрутою поповзло в кожний закуток, де є жива кров (Михайло Стельмах, II, 1962, 300); // перен. Те, що нестримно вабить до себе. [Зінька:] Ох, Романе! отруто ж ти моя!.. ..Не зможу ж, не зможу відірвати тебе від серця!.. (Марко Кропивницький, II, 1958, 59); От досі жаль, що я в окуліровці Був учнем, недбайливим і тупим... Але признаюся: в малій головці Уже тоді жила отрута рим! (Максим Рильський, I, 1956, 177); // перен. Те, що згубно впливає на кого-, що-небудь, морально розкладає, розбещує когось. Мільйони екземплярів буржуазних газет розносять отруту обману всюди (Ленін, 32, 1973, 327); Софія читала і впивала в себе тонку отруту заздрощів та гіркого жалю (Леся Українка, III, 1952, 528); Не поможе і отрута хитрої неправди у брехливім лютім вої із-за океану (Іван Гончаренко, Вибр., 1959, 325).
2. перен. Злість, ненависть. — Походжай, доню, та насіннячко лузай! — промовила Прокоповичка ласкаво, але з отрутою в словах (Нечуй-Левицький, III, 1956, 64); Хоч тряслися руки старого писаки, хоч бризкало перо, одначе з-під його отрута на папері зосталася (Панас Мирний, I, 1949, 386).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |