Відмінності між версіями «Пишання»
(Створена сторінка: '''Пиша́ння, -ня, '''''с. ''Важничанье, гордость. ''Ой чи є де дівка пишна, що в поділках лиштва? О...) |
|||
(не показано 8 проміжних версій цього учасника) | |||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
'''Пиша́ння, -ня, '''''с. ''Важничанье, гордость. ''Ой чи є де дівка пишна, що в поділках лиштва? Ой як лиштва подереться, пишання минеться. ''Чуб. V. 165. | '''Пиша́ння, -ня, '''''с. ''Важничанье, гордость. ''Ой чи є де дівка пишна, що в поділках лиштва? Ой як лиштва подереться, пишання минеться. ''Чуб. V. 165. | ||
[[Категорія:Пи]] | [[Категорія:Пи]] | ||
+ | |||
+ | ==Сучасні словники== | ||
+ | '''Словник української мови: в 11 томах''' | ||
+ | |||
+ | ПИША́ННЯ, я, сер. | ||
+ | |||
+ | 1. Дія за значенням пишатися. Мелашка.. просто і не без пишання хлопцем, як сином, розповіла і про останню подію захоплення Богдана пригожою черницею (Іван Ле, Хмельницький, I, 1957, 233); Хома.. вмів якось одразу відокремити суттєве від несуттєвого, велике від незначного. І він розповідав угорцеві про це ..з пишанням та величанням (Олесь Гончар, III, 1959, 221). | ||
+ | |||
+ | 2. ким, чим і без додатка. Те саме, що пиха. Хоцінський своїм підмальованим оповіданням.. розбуркав у йому гордість своїм родом, пишання своїм панством (Нечуй-Левицький, I, 1956, 158); Хто шукає щастя-долі У розкошах та пишанні; Я ж у щирому братанні Та в труді на ріднім полі (Микола Вороний, Вибр., 1959, 180). | ||
+ | |||
+ | ==Ілюстрації== | ||
+ | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | ||
+ | |- valign="top" | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:E1fb1855f78f88f4744ad436db82839c_apchvr.jpg|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Maxres2default.jpg|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Maxres6default.jpg|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Maxresdefault8.jpg|x140px]] | ||
+ | |} | ||
+ | |||
+ | ==Медіа== | ||
+ | {{#ev:youtube|dZbWYtuuq9Y}} | ||
+ | |||
+ | ==Див. також== | ||
+ | |||
+ | ==Джерела та література== | ||
+ | |||
+ | ==Зовнішні посилання== | ||
+ | |||
+ | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Факультет права та міжнародних відносин]] | ||
+ | [[Категорія:Слова 2019 року]] |
Поточна версія на 22:11, 26 листопада 2019
Пиша́ння, -ня, с. Важничанье, гордость. Ой чи є де дівка пишна, що в поділках лиштва? Ой як лиштва подереться, пишання минеться. Чуб. V. 165.
Зміст
Сучасні словники
Словник української мови: в 11 томах
ПИША́ННЯ, я, сер.
1. Дія за значенням пишатися. Мелашка.. просто і не без пишання хлопцем, як сином, розповіла і про останню подію захоплення Богдана пригожою черницею (Іван Ле, Хмельницький, I, 1957, 233); Хома.. вмів якось одразу відокремити суттєве від несуттєвого, велике від незначного. І він розповідав угорцеві про це ..з пишанням та величанням (Олесь Гончар, III, 1959, 221).
2. ким, чим і без додатка. Те саме, що пиха. Хоцінський своїм підмальованим оповіданням.. розбуркав у йому гордість своїм родом, пишання своїм панством (Нечуй-Левицький, I, 1956, 158); Хто шукає щастя-долі У розкошах та пишанні; Я ж у щирому братанні Та в труді на ріднім полі (Микола Вороний, Вибр., 1959, 180).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |