Відмінності між версіями «Орудувати»
(Створена сторінка: '''Ору́дувати, -дую, -єш, '''''гл. ''Распоряжаться, завѣдывать, управлять, заправлять, владѣть ч...) |
|||
(не показані 3 проміжні версії цього учасника) | |||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
'''Ору́дувати, -дую, -єш, '''''гл. ''Распоряжаться, завѣдывать, управлять, заправлять, владѣть чѣмъ. ''Невістка нами орудувала. ''Г. Барв. 3. ''Пильнуй, старосто, і дома добре орудуй. ''Гол. IV. 439. ''Мені, каже, хазяїн велить теж орудувати чортами, щоб скоріщ мололи. ''Грин. І. 39. ''Хто чим орудує, той на тім і сидить. ''Ном. № 10423. ''Другий тиждень ногою не орудую. ''Харьк. ''Худорлявий, не ціпом би йому й орудувати. ''Г. Барв. 81. | '''Ору́дувати, -дую, -єш, '''''гл. ''Распоряжаться, завѣдывать, управлять, заправлять, владѣть чѣмъ. ''Невістка нами орудувала. ''Г. Барв. 3. ''Пильнуй, старосто, і дома добре орудуй. ''Гол. IV. 439. ''Мені, каже, хазяїн велить теж орудувати чортами, щоб скоріщ мололи. ''Грин. І. 39. ''Хто чим орудує, той на тім і сидить. ''Ном. № 10423. ''Другий тиждень ногою не орудую. ''Харьк. ''Худорлявий, не ціпом би йому й орудувати. ''Г. Барв. 81. | ||
[[Категорія:Ор]] | [[Категорія:Ор]] | ||
+ | |||
+ | ==Сучасні словники== | ||
+ | ===[http://sum.in.ua/s/oruduvaty Словник української мови Академічний тлумачний словник АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. І. К. Білодіда. — К.: Наукова думка, 1970—1980. — Т. 5. — С. 750.]=== | ||
+ | |||
+ | ОРУ́ДУВАТИ, ую, уєш, недок., розм. | ||
+ | 1. чим. Вправно діяти. Лаврін не зводив очей з Мелашки і милувався, як вона проворно орудувала руками, як стільчик хитався під ногами (Н.-Лев., II, 1956, 323); Тихін Колодка навчився вже не тільки орудувати шаблею, але й добре воювати (Панч, Гомон. Україна, 1954, 401); Коваль вправно орудував молотком.. Розпечений брусок гнувся, м’явся в огняних бризках (Горд., II, 1959, 168); // Користуватися, володіти, послуговуватися чим-небудь. Трапляється й таке, що людина, яка в житті говорить соковитою, барвистою мовою, пише сухо, безбарвно, орудує буквально сотнею-другою слів… (Рильський, III, 1956, 413); — Ти вже заручена з ним? — питає мене Оксана тим удавано байдужим тоном, що ним деякі жінки орудують не менш вправно, ніж швець шилом (Вільде, Сестри.., 1958, 538); // над чим, з чим, біля чого і без додатка. Виконувати яку-небудь роботу; поратися. Біля жатки вовтузиться один — лежить на спині на землі і орудує (Головко, І, 1957, 303); Михась орудує з гирями біля вагів (Чорн., Визвол. земля. 1959, 169). | ||
+ | |||
+ | 2. чим. Заправляти, розпоряджатися. [Дід:] Роблять, що хотять: Сидір Кавун та писар орудують усім (К.-Карий, І, 1960, 51); — Ні, піп не старий.. Багатир, великим хазяйством орудує (Коцюб., І, 1955, 311); Із страшної Катерининої розповіді виходило, що в місті давно вже діє.. банда злодіїв та спекулянтів, яка орудує не десятками й не сотнями (Коз., Листи.., 1967, 183). | ||
+ | |||
+ | 3. ким, чим. Керувати, правити ким-, чим-небудь. На гетьманстві.. був тоді Полуботок і, значить, орудував усенькою Україною (Укр.. казки, легенди.., 1957, 428); Санька фермою заправляє, орудує, доярки їй догоджають, а деякі бояться (Горд., Дівчина.., 1954, 204); Іван Череватенко орудував тоді незаможниками (Мик., II, 1957, 35); // ким, над ким, рідко. Верховодити над ким-небудь; попихати кимось. Живуть розумні брати.., всім тим добром користуються, а дурневі нічого не дають, та ще й орудують їм [ним], неначе наймитом (Стор., І, 1957, 43); [Казидорога:] Люди добрі, гляньте ви на те опудало! Доки ви ще дасте такому поганцеві над собою орудувати? (Фр., IX, 1952, 391). | ||
+ | |||
+ | 4. Виявляти діяльність (перев. негативну); діяти. Всі аварії становили, безперечно, одну продуману систему. — Значить, на заводі орудують агенти пана Бастерта, — підсумував свою роботу Чайка (Собко, Запорука.., 1952, 137); — Сердюки, значить, орудують, — насупившись, промовив Данько.. — Вони, вони якраз найбільше. Кооперацію розграбували, в сільраді все перевернули догори дном (Гончар, II, 1959, 224). | ||
+ | |||
+ | |||
+ | Словарь української мови: в 4-х тт. / За ред. Б. Грінченка. — К., 1907—1909. — Т. 3. — С. 64. | ||
+ | |||
+ | Орудувати, дую, єш, гл. Распоряжаться, завѣдывать, управлять, заправлять, владѣть чѣмъ. Невістка нами орудувала. Г. Барв. 3. Пильнуй, старосто, і дома добре орудуй. Гол. IV. 439. Мені, каже, хазяїн велить теж орудувати чортами, щоб скоріщ мололи. Грин. І. 39. Хто чим орудує, той на тім і сидить. Ном. № 10423. Другий тиждень ногою не орудую. Харьк. Худорлявий, — не ціпом би йому й орудувати. Г. Барв. 81. | ||
+ | |||
+ | ==Ілюстрації== | ||
+ | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | ||
+ | |- valign="top" | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | ||
+ | |} | ||
+ | |||
+ | ==Медіа== | ||
+ | |||
+ | ==Див. також== | ||
+ | |||
+ | ==Джерела та література== | ||
+ | |||
+ | ==Зовнішні посилання== | ||
+ | |||
+ | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Факультет права та міжнародних відносин]] | ||
+ | [[Категорія:Слова 2018 року]] |
Поточна версія на 09:45, 8 жовтня 2018
Ору́дувати, -дую, -єш, гл. Распоряжаться, завѣдывать, управлять, заправлять, владѣть чѣмъ. Невістка нами орудувала. Г. Барв. 3. Пильнуй, старосто, і дома добре орудуй. Гол. IV. 439. Мені, каже, хазяїн велить теж орудувати чортами, щоб скоріщ мололи. Грин. І. 39. Хто чим орудує, той на тім і сидить. Ном. № 10423. Другий тиждень ногою не орудую. Харьк. Худорлявий, не ціпом би йому й орудувати. Г. Барв. 81.
Зміст
Сучасні словники
Словник української мови Академічний тлумачний словник АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. І. К. Білодіда. — К.: Наукова думка, 1970—1980. — Т. 5. — С. 750.
ОРУ́ДУВАТИ, ую, уєш, недок., розм. 1. чим. Вправно діяти. Лаврін не зводив очей з Мелашки і милувався, як вона проворно орудувала руками, як стільчик хитався під ногами (Н.-Лев., II, 1956, 323); Тихін Колодка навчився вже не тільки орудувати шаблею, але й добре воювати (Панч, Гомон. Україна, 1954, 401); Коваль вправно орудував молотком.. Розпечений брусок гнувся, м’явся в огняних бризках (Горд., II, 1959, 168); // Користуватися, володіти, послуговуватися чим-небудь. Трапляється й таке, що людина, яка в житті говорить соковитою, барвистою мовою, пише сухо, безбарвно, орудує буквально сотнею-другою слів… (Рильський, III, 1956, 413); — Ти вже заручена з ним? — питає мене Оксана тим удавано байдужим тоном, що ним деякі жінки орудують не менш вправно, ніж швець шилом (Вільде, Сестри.., 1958, 538); // над чим, з чим, біля чого і без додатка. Виконувати яку-небудь роботу; поратися. Біля жатки вовтузиться один — лежить на спині на землі і орудує (Головко, І, 1957, 303); Михась орудує з гирями біля вагів (Чорн., Визвол. земля. 1959, 169).
2. чим. Заправляти, розпоряджатися. [Дід:] Роблять, що хотять: Сидір Кавун та писар орудують усім (К.-Карий, І, 1960, 51); — Ні, піп не старий.. Багатир, великим хазяйством орудує (Коцюб., І, 1955, 311); Із страшної Катерининої розповіді виходило, що в місті давно вже діє.. банда злодіїв та спекулянтів, яка орудує не десятками й не сотнями (Коз., Листи.., 1967, 183).
3. ким, чим. Керувати, правити ким-, чим-небудь. На гетьманстві.. був тоді Полуботок і, значить, орудував усенькою Україною (Укр.. казки, легенди.., 1957, 428); Санька фермою заправляє, орудує, доярки їй догоджають, а деякі бояться (Горд., Дівчина.., 1954, 204); Іван Череватенко орудував тоді незаможниками (Мик., II, 1957, 35); // ким, над ким, рідко. Верховодити над ким-небудь; попихати кимось. Живуть розумні брати.., всім тим добром користуються, а дурневі нічого не дають, та ще й орудують їм [ним], неначе наймитом (Стор., І, 1957, 43); [Казидорога:] Люди добрі, гляньте ви на те опудало! Доки ви ще дасте такому поганцеві над собою орудувати? (Фр., IX, 1952, 391).
4. Виявляти діяльність (перев. негативну); діяти. Всі аварії становили, безперечно, одну продуману систему. — Значить, на заводі орудують агенти пана Бастерта, — підсумував свою роботу Чайка (Собко, Запорука.., 1952, 137); — Сердюки, значить, орудують, — насупившись, промовив Данько.. — Вони, вони якраз найбільше. Кооперацію розграбували, в сільраді все перевернули догори дном (Гончар, II, 1959, 224).
Словарь української мови: в 4-х тт. / За ред. Б. Грінченка. — К., 1907—1909. — Т. 3. — С. 64.
Орудувати, дую, єш, гл. Распоряжаться, завѣдывать, управлять, заправлять, владѣть чѣмъ. Невістка нами орудувала. Г. Барв. 3. Пильнуй, старосто, і дома добре орудуй. Гол. IV. 439. Мені, каже, хазяїн велить теж орудувати чортами, щоб скоріщ мололи. Грин. І. 39. Хто чим орудує, той на тім і сидить. Ном. № 10423. Другий тиждень ногою не орудую. Харьк. Худорлявий, — не ціпом би йому й орудувати. Г. Барв. 81.
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |