Відмінності між версіями «Камбрат або камрат»
Рядок 21: | Рядок 21: | ||
|} | |} | ||
<div align="right"></div> | <div align="right"></div> | ||
− | |||
− | |||
[[Категорія:Ка]] | [[Категорія:Ка]] | ||
+ | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Педагогічний інститут]] | ||
+ | |||
Поточна версія на 16:55, 13 квітня 2023
Камрат чол. Близький товариш, побратим.
Зміст
«Словарь української мови»
Камрат, -та, м. Товарищъ. "А як прислав своє військо і свої гармати, аж тоді се урадовали всі наші камрати." Галиц.
Сучасні словники
КАМРА́Т, а, чол., діал. Товариш. Я співаю, а мій камрат Саданюк сміється з мене.
КАМРАТ - чол. Близький товариш, побратим.
"А ти будеш, камрат, грати, я буду сьпівати, Аби любці на ноженьки легко таньцювати."
КАМБРАТ -та, м. Товарищъ. Той (семинарист) пісню насвистує, той таки співа стиха, той гука до камбрата... Св. Л. 218.
ТОВА́РИШ, а, чол. Людина, яка спільно з ким-небудь виконує якусь справу, бере участь у якихсь діях, співучасник чого-небудь; компаньйон, спільник.
// Член якого-небудь товариства;
// перен. Про того, хто є супутником людини або про те, що супроводжує її в діях, діяльності.
Людина, зв'язана з ким-небудь дружбою, щирий друг, приятель.
Людина, ідейно зв'язана з іншими людьми, яка разом з ними бере участь у спільній справі, боротьбі; соратник, однодумець.
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Джерела та література
- Словарь української мови / Упор. з дод. влас. матеріалу Б. Грінченко : в 4-х т. — К. : Вид-во Академії наук Української РСР, 1958. Том 2, ст. 212.
- Словник української мови: в 11 томах. — Том 4, 1973. — Стор. 85.
- Коломийки. Том 1 / Упорядник Володимир Гнатюк. – Львів: Наукове Товариство імені Шевченка, 1905. – 302 с.