Відмінності між версіями «Кужілка»
(не показані 6 проміжних версій 2 учасників) | |||
Рядок 4: | Рядок 4: | ||
==Сучасні словники== | ==Сучасні словники== | ||
Тлумачення слова у сучасних словниках | Тлумачення слова у сучасних словниках | ||
+ | КУ́ЖІ́ЛЬ «прядиво, або вовна, намотані на кужівку; кужівка; вихор, клуб (пилу); [худа людина Я]» | ||
+ | псл. *kǫželь, очевидно, утворене внаслідок контамінації *krǫželь (‹*krǫgь «круг») і kǫdělь «куделя»; | ||
+ | зіставляється також з лит. káugė «копиця сіна», лтс. kàudze «копиця, стіжок» і виводиться від іє. *keu-g- «гнути, вертіти» (Schuster-Šewc 744); | ||
+ | пов’язання з двн. kugel «ціпок з кулькоподібним ґудзиком на кінці» (Machek ESJČ 310; Holub–Kop 195; Holub–Lyer 275), з нвн. Kunkel «прядка» або з дісл. kongull «жмуток» (Mikkola Berühr. 131; Мартынов Сл. и ие. аккомод. 64–65), а також пояснення слова як звуконаслідувального (Skok II 250) сумнівні; | ||
+ | р. [ку́жель] «кужіль», бр. ку́жаль «кужіль; чесаний льон; тонке полотно», ч. kužel «конус; дерев’яний валок прядки; кужівка», слц. kužel’ «тс.», вл. нл. kužoł «вир», болг. къ́жел «кужівка; дерев’яний валок у прядці; куделя; конусоподібна гірська верховина», схв. ст. kuželj «куделя», слн. kožélj «кужівка; дерев’яний валок у прядці» | ||
+ | |||
+ | КУЖІ́ЛКА див. кужівка. | ||
+ | |||
+ | Словник української мови: в 11 томах. — Том 4, 1973. — Стор. 386. | ||
+ | |||
==Ілюстрації== | ==Ілюстрації== | ||
{| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | ||
|- valign="top" | |- valign="top" | ||
− | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: | + | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Quenouille et Coffrets en rotin et noisetier (1).JPG|x140px]] |
|style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | ||
|style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Photoicon.png|x140px]] | ||
Рядок 21: | Рядок 31: | ||
==Зовнішні посилання== | ==Зовнішні посилання== | ||
− | [[Категорія: | + | [[Категорія: Слова 2024 року]] |
− | [[Категорія: | + | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Факультет журналістики]] |
Поточна версія на 09:28, 24 квітня 2024
Кужілка, -ки, ж. 1) = Кужівка. Части кужілки: шестикъ — стебло, вставляется въ кружок или хрест (накрестъ сбитые два деревян. бруска); верхняя часть стебла называется шпеньок; она болѣе тонкая и кужіль сперва навертывается на трубочку, а затѣмъ эта трубочка надѣвается на шпеньок. Черниг. у. Оддай людям жінку, а сам труби в кужілку. Ном. № 4753. 2) Пѣсня при пряденіи? Не їж мене, вовчикубратіку, тут, лучче сідай на мене, то я тобі кужілки заспіваю. Рудч. Ск. І. 8. Ум. Кужілочка. Зробіть мені, діду, кужілочку і веретенечко. Рудч. Ск. II. 33. Нехай вона ранесенько не встає, кужілочки густенько не в’є. Чуб. V. 800.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках КУ́ЖІ́ЛЬ «прядиво, або вовна, намотані на кужівку; кужівка; вихор, клуб (пилу); [худа людина Я]» псл. *kǫželь, очевидно, утворене внаслідок контамінації *krǫželь (‹*krǫgь «круг») і kǫdělь «куделя»; зіставляється також з лит. káugė «копиця сіна», лтс. kàudze «копиця, стіжок» і виводиться від іє. *keu-g- «гнути, вертіти» (Schuster-Šewc 744); пов’язання з двн. kugel «ціпок з кулькоподібним ґудзиком на кінці» (Machek ESJČ 310; Holub–Kop 195; Holub–Lyer 275), з нвн. Kunkel «прядка» або з дісл. kongull «жмуток» (Mikkola Berühr. 131; Мартынов Сл. и ие. аккомод. 64–65), а також пояснення слова як звуконаслідувального (Skok II 250) сумнівні; р. [ку́жель] «кужіль», бр. ку́жаль «кужіль; чесаний льон; тонке полотно», ч. kužel «конус; дерев’яний валок прядки; кужівка», слц. kužel’ «тс.», вл. нл. kužoł «вир», болг. къ́жел «кужівка; дерев’яний валок у прядці; куделя; конусоподібна гірська верховина», схв. ст. kuželj «куделя», слн. kožélj «кужівка; дерев’яний валок у прядці»
КУЖІ́ЛКА див. кужівка.
Словник української мови: в 11 томах. — Том 4, 1973. — Стор. 386.
Ілюстрації
|
![]() |
![]() |
![]() |