Відмінності між версіями «Билець»
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
Рядок 30: | Рядок 30: | ||
[[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Історико-філософський факультет]] | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Історико-філософський факультет]] | ||
− | [[Категорія:Слова | + | [[Категорія:Слова 2021 року]] |
Поточна версія на 21:50, 8 листопада 2021
Зміст
Словник Грінченка
Билець, -льця, м. = билень = бич 2. Kolb. І. 64.
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках
Академічний тлумачний словник (1970—1980)
БИ́ЛЕЦЬ, одн. (мн. бильця, я, сер.). Невисока огорожа по краях сходів, балкона, містка, трибуни і т. ін.; поручні. Шофер і Журба обережно простують до мосту. Погляди їхні зосереджено на нічній пітьмі, на бильцях містка (Григорій Епік, Тв., 1958, 567).
- Бічні опори крісла, канапи; спинка стільця, ліжка. Упала [княгиня] на дзиглик і.. схилилась на бильце, неначе зомліла (Олекса Стороженко, I, 1957, 375); З бильця на ліжку взяв Сахновський хустку велику жовтогарячу (Андрій Головко, II, 1957, 176); На бильці крісла лежав вичищений, вигладжений його святковий костюм (Ірина Вільде, Сестри.., 1958, 127);
- Бокові обводи колиски. Шовковії вервечки, золотії бильця, мальована колисочка (Словник Грінченка); Навіть мала Надійка стала іншою — вона вже підіймала голову і вміла триматись рученятами за бильця колиски (Олесь Донченко, V, 1957, 152);
- Планка, валок рамп у бороні та в інших знаряддях господарського вжитку. Треба було розібрати двоє бильців у бороні (Павло Чубинський, II, 1878, 561); Те, що лишилося від дозорця, поточилося двором і впало через розбитий шматок бильця з рала (Іван Ле, Україна, 1940, 276).
Ілюстрації
![]() |
Медіа
Див. також
Джерела та література
Словарь української мови: в 4-х тт. / За ред. Б. Грінченка. Київ, 1907—1909. Т. 1. С. 55.
Зовнішні посилання
Словник української мови: в 11 томах. Том 1, 1970. Стор. 166.