Відмінності між версіями «Волочити»
(Додала детальну інформацію про слово "волочити", споріднені слова, фото та віде матеріали.) |
|||
(не показана одна проміжна версія ще одного учасника) | |||
Рядок 2: | Рядок 2: | ||
[[Категорія:Во]] | [[Категорія:Во]] | ||
===[http://sum.in.ua Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980) ]=== | ===[http://sum.in.ua Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980) ]=== | ||
− | . Тягти кого-, що-небудь по поверхні чого-небудь. Гробокопателі в селі Волочать трупи ланцюгами За царину — і засипають Без домовини (Тарас Шевченко, II, 1953, 150); [1-а молодиця:] Знов волочиш граблі? Кажу тобі: візьми на плечі, бо зуб'я поламаєш! (Марко Кропивницький, I, 1958, 482); Кінь захарапудився, обернув і позадкував, волочачи турчина (Іван Ле, Хмельницький, I, 1957, 194); | + | 1.Тягти кого-, що-небудь по поверхні чого-небудь. Гробокопателі в селі Волочать трупи ланцюгами За царину — і засипають Без домовини (Тарас Шевченко, II, 1953, 150); [1-а молодиця:] Знов волочиш граблі? Кажу тобі: візьми на плечі, бо зуб'я поламаєш! (Марко Кропивницький, I, 1958, 482); Кінь захарапудився, обернув і позадкував, волочачи турчина (Іван Ле, Хмельницький, I, 1957, 194); |
// Нести, на собі що-небудь важке або великого розміру, що звичайно торкається землі; | // Нести, на собі що-небудь важке або великого розміру, що звичайно торкається землі; | ||
// Ледве пересувати (чоботи тощо). Ноги хоч ще й не грузли глибоко, та налипало на чоботи, і волочив [Давид] їх, як пудові (Андрій Головко, II, 1957, 79). | // Ледве пересувати (чоботи тощо). Ноги хоч ще й не грузли глибоко, та налипало на чоботи, і волочив [Давид] їх, як пудові (Андрій Головко, II, 1957, 79). | ||
Рядок 8: | Рядок 8: | ||
2. розм. Силоміць (або переконавши) вести кого-небудь із собою; тягнути. — Нас [жінок] сім літ як по морях волочать (Іван Котляревський, I, 1952, 102); — Не розумію, Димцю, — мовив він, хмурячи брови, — чого ти волочиш того Гриця з собою (Іван Франко, III, 1950, 265); [Пріся:] Коли так, другого дня дивлюсь у вікно: волочать мати стару Морозиху до хати (Степан Васильченко, III, 1960, 162). | 2. розм. Силоміць (або переконавши) вести кого-небудь із собою; тягнути. — Нас [жінок] сім літ як по морях волочать (Іван Котляревський, I, 1952, 102); — Не розумію, Димцю, — мовив він, хмурячи брови, — чого ти волочиш того Гриця з собою (Іван Франко, III, 1950, 265); [Пріся:] Коли так, другого дня дивлюсь у вікно: волочать мати стару Морозиху до хати (Степан Васильченко, III, 1960, 162). | ||
− | + | ||
==Ілюстрації== | ==Ілюстрації== | ||
{| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #ccc solid; border-bottom:5px #ccc solid; text-align:center" | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #ccc solid; border-bottom:5px #ccc solid; text-align:center" | ||
Рядок 16: | Рядок 16: | ||
|style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: Волочити2.jpg|x140px]] | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення: Волочити2.jpg|x140px]] | ||
|} | |} | ||
+ | ==Медіа== | ||
+ | {{#ev:youtube| So2ytAtV7fQ}} | ||
+ | |||
==Див. також== | ==Див. також== | ||
===Cпоріднені слова зі словника Бориса Грінченка=== | ===Cпоріднені слова зі словника Бориса Грінченка=== | ||
Рядок 22: | Рядок 25: | ||
===[http://wiki.kubg.edu.ua/%D0%91%D0%BE%D1%80%D0%BE%D0%BD%D0%B8%D1%82%D0%B8 Боронити]=== | ===[http://wiki.kubg.edu.ua/%D0%91%D0%BE%D1%80%D0%BE%D0%BD%D0%B8%D1%82%D0%B8 Боронити]=== | ||
===[httpадреса слова]=== | ===[httpадреса слова]=== | ||
+ | |||
+ | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Університетський коледж]] | ||
+ | [[Категорія:Слова 2021 року]] |
Поточна версія на 20:16, 5 листопада 2021
Волочити, -чу, -чиш, гл. 1) Тащить, тянуть, влачить, волочить. Волочать трупи ланцюгами. Шевч. 545. Копиці волочив. Греб. 378. 2) Бить, таща. Хто пив, а мене волочать. Ном. № 4063. 3) Бороновать (послѣ посѣва). Чуб. VII. 401. Посіяв і волочить. Грин. II. 151. Удівонька пшениченьку сіє, посіявши, стала волочити. Мет. 357.
Зміст
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
1.Тягти кого-, що-небудь по поверхні чого-небудь. Гробокопателі в селі Волочать трупи ланцюгами За царину — і засипають Без домовини (Тарас Шевченко, II, 1953, 150); [1-а молодиця:] Знов волочиш граблі? Кажу тобі: візьми на плечі, бо зуб'я поламаєш! (Марко Кропивницький, I, 1958, 482); Кінь захарапудився, обернув і позадкував, волочачи турчина (Іван Ле, Хмельницький, I, 1957, 194); // Нести, на собі що-небудь важке або великого розміру, що звичайно торкається землі; // Ледве пересувати (чоботи тощо). Ноги хоч ще й не грузли глибоко, та налипало на чоботи, і волочив [Давид] їх, як пудові (Андрій Головко, II, 1957, 79). ♦ Волочити кайдани, заст. — носити на ногах кайдани, відбувати каторгу. Своїх братів, синів свого народу Скликав на конференцію Ілліч. І от зійшлись, тавровані і гнані Царем проклятим, партії сини, Що в Нерчинску вмирали на засланні, В Уржумі волочили кайдани... (Андрій Малишко, I, 1956, 139); Ледве (насилу і т. ін.) ноги волочити — іти дуже повільно, з трудом (від старості, утоми і т. ін.). Він довго не признававсь, що він слабий, насилу волочив ноги, а все-таки ходив на роботу (Нечуй-Левицький, II, 1956, 211).
2. розм. Силоміць (або переконавши) вести кого-небудь із собою; тягнути. — Нас [жінок] сім літ як по морях волочать (Іван Котляревський, I, 1952, 102); — Не розумію, Димцю, — мовив він, хмурячи брови, — чого ти волочиш того Гриця з собою (Іван Франко, III, 1950, 265); [Пріся:] Коли так, другого дня дивлюсь у вікно: волочать мати стару Морозиху до хати (Степан Васильченко, III, 1960, 162).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |