Відмінності між версіями «Кив!»
(не показано 3 проміжні версії 2 учасників) | |||
Рядок 4: | Рядок 4: | ||
==Сучасні словники== | ==Сучасні словники== | ||
− | |||
− | |||
[http://hrinchenko.com/ '''Словарь української мови Упорядкував Борис ГРІНЧЕНКО''' ] <br /> | [http://hrinchenko.com/ '''Словарь української мови Упорядкував Борис ГРІНЧЕНКО''' ] <br /> | ||
Рядок 21: | Рядок 19: | ||
==Ілюстрації== | ==Ілюстрації== | ||
− | + | [https://www.infoniac.ru/upload/medialibrary/3de/3de90d7576b8d91f7c08925d244f6e24.jpg Кивати] | |
− | + | ||
− | + | ||
− | + | ||
− | + | ||
− | + | ||
− | + | ||
==Медіа== | ==Медіа== | ||
+ | [https://c.tenor.com/nSCI-boJ6-gAAAAM/nodding-cute.gif Кивок] <br /> | ||
+ | [https://tenor.com/view/are-you-the-one-ayto-aytogifs-mtv-nodding-gif-9843913 Кивок] | ||
+ | |||
+ | {{#ev:youtube | kPfG289GFWg}} | ||
==Див. також== | ==Див. також== | ||
− | + | [https://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%9A%D0%B8%D0%B2%D0%BE%D0%BA_(%D0%B6%D0%B5%D1%81%D1%82) Кивок] | |
− | + | ||
− | + | ||
− | + | ||
[[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Історико-філософський факультет]] | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Історико-філософський факультет]] | ||
− | [[Категорія:Слова | + | [[Категорія:Слова 2021 року]] |
Поточна версія на 17:58, 10 листопада 2021
Сучасні словники
Словарь української мови Упорядкував Борис ГРІНЧЕНКО
Кив! I меж. Выражаетъ киваніе. Вона йому кив оддалеки головою. Г. Барв. 461. Кив-морг на його! Н. п.
Кив II, -ва, м. Кивокъ, мимическій знакъ. Хто не слухає кива, той послухає кия. Ном. Там такий, що все на кивах та на мигах. Ном. № 5774. Підсунувши вгору шлика кивом. К. ЦН. 173.
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
КИВ, у, чол.
1. Те саме, що кивок. Там такий, що все на кивах та на мигах (Номис, 1864, № 5774); Одпровожали [відпроваджували] її хто сміхом, хто кивом, .. а хто дивом щирим (Марко Вовчок, I, 1955, 172); На селі коло матінки все робилося по Даринчиному киву (Юрій Яновський, Мир, 1956, 94).
2. розм. Уживається як присудок за знач. кивнути. — Мати кив на мене: вийди мов (Архип Тесленко, З книги життя, 1918, 14); Уже й шапку надів був — іти, а тут сам Тригубенко — кив головою (Андрій Головко, I, 1957, 323).