Відмінності між версіями «Цікавитися»
(не показано 6 проміжних версій цього учасника) | |||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
− | '''Цікавитися, -влюся, -вишся, '''''гл. ''Интересоваться. | + | '''Цікавитися, -влюся, -вишся, '''''гл. ''Интересоваться., мн. цікавляться; недок. |
[[Категорія:Ці]] | [[Категорія:Ці]] | ||
− | |||
− | |||
Орфографія (словоформи) | Орфографія (словоформи) | ||
цікавитися - дієслово, недоконаний вид | цікавитися - дієслово, недоконаний вид | ||
− | + | 1. Намагатися дізнатися про кого-, що-небудь; виявляти увагу, інтерес до когось, чогось. Старий рибалка охоче відповідав на всі запитання Сахно, що цікавилася його життям-буттям (Смолич, І, 1958, 50); Щодня маючи справу з школярами, вона почала по-справжньому цікавитись педагогікою (Донч., V, 1957, 450); Тимко не дуже цікавився, хто такий Махоткін, що він робить (Тют., Вир, 1964, 342); - Народ цікавиться, як воювали, як проливали кров (Довж., І, 1958, 344); [Слідчий:] Я цікавлюся знати - в кайданах вас тримають? (Лев., Драми.., 1967, 23); // Звертатися до кого-небудь із запитанням; питати. - А він доправди бачив, як ви-те з нами позавчора свині пасли? - цікавилась Дарка (Л. Укр., III, 1952, 634); Приходив сторож і, майструючи цигарку, цікавився: - Що, може, щось украдено? (Тют., Вир, 1964, 27); - Жінку маєш? - цікавився старий, змірявши оком Василя, ніби намагаючись сам вгадати (Томч., Готель.., 1960, 268). | |
2. ким, розм. Відчувати потяг, прихильність до кого-небудь. Богдан усе ще.. гарний і поважний мужчина і все ще, як мені здається, цікавиться нею (Коб., III, 1956, 146); Їздові довго міркували, чому іноземки так цікавляться їхнім куховаром, пронозуватим і сутулим, як сільський дячок (Гончар, III, 1959, 200). | 2. ким, розм. Відчувати потяг, прихильність до кого-небудь. Богдан усе ще.. гарний і поважний мужчина і все ще, як мені здається, цікавиться нею (Коб., III, 1956, 146); Їздові довго міркували, чому іноземки так цікавляться їхнім куховаром, пронозуватим і сутулим, як сільський дячок (Гончар, III, 1959, 200). |
Поточна версія на 00:26, 14 листопада 2019
Цікавитися, -влюся, -вишся, гл. Интересоваться., мн. цікавляться; недок.
Орфографія (словоформи) цікавитися - дієслово, недоконаний вид
1. Намагатися дізнатися про кого-, що-небудь; виявляти увагу, інтерес до когось, чогось. Старий рибалка охоче відповідав на всі запитання Сахно, що цікавилася його життям-буттям (Смолич, І, 1958, 50); Щодня маючи справу з школярами, вона почала по-справжньому цікавитись педагогікою (Донч., V, 1957, 450); Тимко не дуже цікавився, хто такий Махоткін, що він робить (Тют., Вир, 1964, 342); - Народ цікавиться, як воювали, як проливали кров (Довж., І, 1958, 344); [Слідчий:] Я цікавлюся знати - в кайданах вас тримають? (Лев., Драми.., 1967, 23); // Звертатися до кого-небудь із запитанням; питати. - А він доправди бачив, як ви-те з нами позавчора свині пасли? - цікавилась Дарка (Л. Укр., III, 1952, 634); Приходив сторож і, майструючи цигарку, цікавився: - Що, може, щось украдено? (Тют., Вир, 1964, 27); - Жінку маєш? - цікавився старий, змірявши оком Василя, ніби намагаючись сам вгадати (Томч., Готель.., 1960, 268). 2. ким, розм. Відчувати потяг, прихильність до кого-небудь. Богдан усе ще.. гарний і поважний мужчина і все ще, як мені здається, цікавиться нею (Коб., III, 1956, 146); Їздові довго міркували, чому іноземки так цікавляться їхнім куховаром, пронозуватим і сутулим, як сільський дячок (Гончар, III, 1959, 200).