Відмінності між версіями «Канючити»
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
(Створена сторінка: '''Каню́чити, -чу, -чиш, '''''гл. ''Клянчить. ''Ото канючит''ь. Ном. № 2769. Категорія:Ка) |
|||
(не показано 3 проміжні версії 2 учасників) | |||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
'''Каню́чити, -чу, -чиш, '''''гл. ''Клянчить. ''Ото канючит''ь. Ном. № 2769. | '''Каню́чити, -чу, -чиш, '''''гл. ''Клянчить. ''Ото канючит''ь. Ном. № 2769. | ||
[[Категорія:Ка]] | [[Категорія:Ка]] | ||
+ | |||
+ | ==Сучасні словники== | ||
+ | Тлумачення слова у сучасних словниках | ||
+ | КАНЮЧИТИ, чу, чиш, недок., перех., зневажл. Настирливо й жалібно (часто до набридливості) просити що-небудь у когось; випрошувати, циганити. Канючать [діти] хліба шмат під вікнами з торбами... (Г.-Арт., Байки.., 1958, 128); Гордощами його був величезний мамутів [мамонтів] ріг, що днів зо три канючив він його для музею в одного селянина (Вас., Вибр., 1954, 282); - Не полюбляю я вашого брата, святенників, бо вони або милостиню канючать, або кишки з людей мотають казаннями (Тулуб, Людолови, II, 1957, 78). | ||
+ | ==Ілюстрації== | ||
+ | {| style="width:100%; margin-top:2em; vertical-align:top; border-top:5px #66CDAA solid; border-bottom:5px #66CDAA solid; text-align:center" | ||
+ | |- valign="top" | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Канючити29.jpg|x140px]] | ||
+ | |style="width:20%; padding-top:1em;"| [[Зображення:Kanuchity06041055.jpg|x140px]] | ||
+ | |} | ||
+ | |||
+ | ==Медіа== | ||
+ | {{#ev:youtube|fDnSuTIYof4}} | ||
+ | |||
+ | ==Див. також== | ||
+ | |||
+ | ==Джерела та література== | ||
+ | [https://slovnyk.ua/index.php?swrd=%D0%BA%D0%B0%D0%BD%D1%8E%D1%87%D0%B8%D1%82%D0%B8 Тлумачний словник української мови] | ||
+ | |||
+ | |||
+ | ==Цікаві факти або додаткова інформація== | ||
+ | [https://naurok.com.ua/prohannya-umovlyannya-blagannya-klyanchennya-propoziciya-gidno-povodsya-v-bud-yakiy-situaci-338988.html Прохання, умовляння, благання, клянчення, пропозиція Гідно поводься в будь-якій ситуації] | ||
+ | |||
+ | |||
+ | [[Категорія:Слова 2024 року]] | ||
+ | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Факультет психології, соціальної роботи та спеціальної освіти]] | ||
+ | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Слова 2024 року/Факультет психології, соціальної роботи та спеціальної освіти]] |
Поточна версія на 11:03, 24 квітня 2024
Каню́чити, -чу, -чиш, гл. Клянчить. Ото канючить. Ном. № 2769.
Зміст
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках КАНЮЧИТИ, чу, чиш, недок., перех., зневажл. Настирливо й жалібно (часто до набридливості) просити що-небудь у когось; випрошувати, циганити. Канючать [діти] хліба шмат під вікнами з торбами... (Г.-Арт., Байки.., 1958, 128); Гордощами його був величезний мамутів [мамонтів] ріг, що днів зо три канючив він його для музею в одного селянина (Вас., Вибр., 1954, 282); - Не полюбляю я вашого брата, святенників, бо вони або милостиню канючать, або кишки з людей мотають казаннями (Тулуб, Людолови, II, 1957, 78).
Ілюстрації
![]() |
![]() |
Медіа
Див. також
Джерела та література
Тлумачний словник української мови
Цікаві факти або додаткова інформація
Прохання, умовляння, благання, клянчення, пропозиція Гідно поводься в будь-якій ситуації