Відмінності між версіями «Дерчати»
Матеріал з Київський столичний університет імені Бориса Грінченки
(→Зовнішні посилання) |
|||
(не показана одна проміжна версія ще одного учасника) | |||
Рядок 3: | Рядок 3: | ||
<br /> | <br /> | ||
==Сучасні словники== | ==Сучасні словники== | ||
+ | <br /> | ||
'''ДЕРЧАТИ, чи́ть, недок.''' | '''ДЕРЧАТИ, чи́ть, недок.''' | ||
Рядок 22: | Рядок 23: | ||
− | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/ | + | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Інститут мистецтв]] |
[[Категорія:Слова 2018 року]] | [[Категорія:Слова 2018 року]] |
Поточна версія на 14:24, 20 листопада 2018
Дерчати, -чу, -чиш, гл. Дребезжать, трещать. Харьк.
Сучасні словники
ДЕРЧАТИ, чи́ть, недок.
1. Видавати різкі уривчасті звуки, схожі на деренчання чого-небудь (про крик деяких птахів і комах). На пагорках витикалася зелена трава, .. у небі розсипали пісні жайворонки, в очеретах дерчали деркачі (Петро Панч, III, 1956, 303).
2. Те саме, що деренчати. Маятник здорового годинника нешвидко й з повагою цокав і разом дерчав, неначе хто стукав молотком по розбитій посудині, стягнутій І дротом (Нечуй-Левицький, III, 1956, 39).
Джерела та література
Словник української мови: в 11 томах. — Том 2, 1971. — Стор. 254.