Відмінності між версіями «Здуріти»
(Створена сторінка: '''Здуріти, -рію, -єш, '''''гл. ''Одурѣть; съ ума сойти. ''Виведь єї в чисте поле скажуть, що здурі...) |
|||
(не показано одну проміжну версію цього учасника) | |||
Рядок 1: | Рядок 1: | ||
'''Здуріти, -рію, -єш, '''''гл. ''Одурѣть; съ ума сойти. ''Виведь єї в чисте поле скажуть, що здуріла. ''Чуб. V. 630. | '''Здуріти, -рію, -єш, '''''гл. ''Одурѣть; съ ума сойти. ''Виведь єї в чисте поле скажуть, що здуріла. ''Чуб. V. 630. | ||
+ | [[Категорія:Зд]] | ||
+ | |||
+ | ==Сучасні словники== | ||
+ | ===[http://ukrlit.org/slovnyk УКРЛІТ.ORG_Cловник]=== | ||
+ | ЗДУРІ́ТИ, і́ю, і́єш, док., розм. Втратити здатність розсудливо міркувати, ясно сприймати і розуміти навколишнє. Я й бачу, що воно є: здурів парубок, закохався (Барв., Опов.., 1902, 243); — Хіба я здурів, щоб гори розкопував,— сердито обізвався Карпо (Н.-Лев., II, 1956, 274); Можна здуріти від тої повіні корінців, брунатних, жовтих, білих, тонких, грубих (Коцюб., І, 1955, 208); [Оксана:] Ото, здуріла молодиця, зовсім здуріла! Почув би хто, осміяв би — до стінки розмовляє (Мороз, П’єси, 1959; 19); // Те саме, що сказитися (про тварин). Здурів скажений цап, ріжки назад загнувши, Махнув борідкою, замекав, заскакав (Греб., І, 1957, 43). | ||
+ | Словник української мови: в 11 тт. / АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. І. К. Білодіда. — К.: Наукова думка, 1970—1980. — Т. 3. — С. 552. | ||
+ | ===[http://sum.in.ua Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980) ]=== | ||
+ | ЗДУРІТИ, ію, ієш, док., розм. Втратити здатність розсудливо міркувати, ясно сприймати і розуміти навколишнє. Я й бачу, що воно в: здурів парубок, закохався (Ганна Барвінок, Опов.., 1902, 243); — Хіба я здурів, щоб гори розкопував, — сердито обізвався Карпо (Нечуй-Левицький, II, 1956, 274); Можна здуріти від тої повіні корінців, брунатних, жовтих, білих, тонких, грубих (Коцюбі, І, 1955, 208); [Оксана:] Ото, здуріла молодиця, зовсім вдуріла! Почув би хто, осміяв би — до стінки розмовляє (Захар Мороз, П'єси, 1959, 19); | ||
+ | // Те саме, що сказитися (про тварин). Здурів скажений цап, ріжки назад загнувши, Махнув борідкою, замекав, заскакав (Євген Гребінка, I, 1957, 43). | ||
+ | Словник української мови: в 11 томах. — Том 3, 1972. — Стор. 552. | ||
+ | |||
+ | ==Здуріти - це...== | ||
+ | Здуріти - втратити здатність розсудливо міркувати, ясно сприймати і розуміти навколишнє. | ||
+ | |||
+ | [[Категорія:Словник Грінченка і сучасність/Університетський коледж]] | ||
+ | [[Категорія:Слова 2014 року]] | ||
[[Категорія:Зд]] | [[Категорія:Зд]] |
Поточна версія на 14:58, 9 грудня 2014
Здуріти, -рію, -єш, гл. Одурѣть; съ ума сойти. Виведь єї в чисте поле скажуть, що здуріла. Чуб. V. 630.
Зміст
Сучасні словники
УКРЛІТ.ORG_Cловник
ЗДУРІ́ТИ, і́ю, і́єш, док., розм. Втратити здатність розсудливо міркувати, ясно сприймати і розуміти навколишнє. Я й бачу, що воно є: здурів парубок, закохався (Барв., Опов.., 1902, 243); — Хіба я здурів, щоб гори розкопував,— сердито обізвався Карпо (Н.-Лев., II, 1956, 274); Можна здуріти від тої повіні корінців, брунатних, жовтих, білих, тонких, грубих (Коцюб., І, 1955, 208); [Оксана:] Ото, здуріла молодиця, зовсім здуріла! Почув би хто, осміяв би — до стінки розмовляє (Мороз, П’єси, 1959; 19); // Те саме, що сказитися (про тварин). Здурів скажений цап, ріжки назад загнувши, Махнув борідкою, замекав, заскакав (Греб., І, 1957, 43). Словник української мови: в 11 тт. / АН УРСР. Інститут мовознавства; за ред. І. К. Білодіда. — К.: Наукова думка, 1970—1980. — Т. 3. — С. 552.
Словник української мови Академічний тлумачний словник (1970—1980)
ЗДУРІТИ, ію, ієш, док., розм. Втратити здатність розсудливо міркувати, ясно сприймати і розуміти навколишнє. Я й бачу, що воно в: здурів парубок, закохався (Ганна Барвінок, Опов.., 1902, 243); — Хіба я здурів, щоб гори розкопував, — сердито обізвався Карпо (Нечуй-Левицький, II, 1956, 274); Можна здуріти від тої повіні корінців, брунатних, жовтих, білих, тонких, грубих (Коцюбі, І, 1955, 208); [Оксана:] Ото, здуріла молодиця, зовсім вдуріла! Почув би хто, осміяв би — до стінки розмовляє (Захар Мороз, П'єси, 1959, 19); // Те саме, що сказитися (про тварин). Здурів скажений цап, ріжки назад загнувши, Махнув борідкою, замекав, заскакав (Євген Гребінка, I, 1957, 43). Словник української мови: в 11 томах. — Том 3, 1972. — Стор. 552.
Здуріти - це...
Здуріти - втратити здатність розсудливо міркувати, ясно сприймати і розуміти навколишнє.