Відмінності між версіями «Подарок»
(→Медіа) |
|||
(не показані 2 проміжні версії цього учасника) | |||
Рядок 26: | Рядок 26: | ||
==Медіа== | ==Медіа== | ||
+ | {{#ev:youtube|5H300ts6AbY}} | ||
==Цікаві факти== | ==Цікаві факти== | ||
− | Історія подарунка на Русі | + | Історія подарунка на Русі<br /> |
+ | |||
На Русі подарунки завжди полюбляли, вміли знаходити в них сакральній зміст та добрий знак. Наприклад, численні казки та перекази розповідають про ніж-подарунок, на якому раптово з'являлася кров, за умови що його власник потрапив у халепу. | На Русі подарунки завжди полюбляли, вміли знаходити в них сакральній зміст та добрий знак. Наприклад, численні казки та перекази розповідають про ніж-подарунок, на якому раптово з'являлася кров, за умови що його власник потрапив у халепу. | ||
Поточна версія на 15:37, 2 листопада 2018
Подарок, -рку, м. = Дарунок. Ото той купець приносить шкури і дає князю у подарок. Рудч. Ск. II. 93. Ум. Подарочок. МВ. І. 116. Чуб. V. 342. Не дивуйте, наші сванечки, що короткії подарочки. Грин. III. 434.
Сучасні словники
Тлумачення слова у сучасних словниках
Академічний тлумачний словник (1970—1980)
ПОДАРУ́НОК, нка, чол.
1. рідко. Дія за значенням подарувати. Дуже вдячний Вам за подарунок переказу «Слова» (Панас Мирний, V, 1955, 428).
2. Подарована річ; дарунок. Подарунок назад не беруть (Українські народні прислів'я та приказки, 1955, 282); [Одарка: (подає Іванові сорочку):] .. [Іван:] Оце так гостинець! Та як же гарно вимережена! За такий подарунок годиться й поцілувати! (Марко Кропивницький, I, 1958, 108); — Оце, бачиш, сину, подарунок мені від мами на новосілля (Олесь Донченко, V, 1957, 441); // Гостинець. Я годів зо два проходив По Чорноморії, по Дону... І подарунків накупив Найдорогіших... (Тарас Шевченко, II, 1963, 20); Купив я йому в подарунок краватку й пішов (Михайло Коцюбинський, III, 1956, 425); — Вода й камінь точить, то гроші й подарунки дівочу впертість і поготів (Андрій Головко, II, 1957, 192); // ірон. Вчора мав рішучу розмову з Образцовим, коли він випустить мене [з клініки], а він, подумавши, одповів: —..Когда зто будет — не знаю, но скажу Вам сам. — От і новорічний подарунок (Михайло Коцюбинський, III, 1956, 454). Подарунок — це річ, яку дарувальник за власним бажанням безкоштовно віддає у володіння іншої особи з метою задовольнити її вподобання. Слово «подарунок» за смисловим значенням схожий з такими поняттями як «дар» та «пожертва». Також — рале́ць (подарунок, або хабар у вигляді подарунка)[1].
Подарунок (дарунок) — предмет дарування.
Ілюстрації
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Медіа
Цікаві факти
Історія подарунка на Русі
На Русі подарунки завжди полюбляли, вміли знаходити в них сакральній зміст та добрий знак. Наприклад, численні казки та перекази розповідають про ніж-подарунок, на якому раптово з'являлася кров, за умови що його власник потрапив у халепу.
Або про те, як по обручці наречений впізнає свою майбутню наречену. Невипадково, у казках більшість магічних предметів герой не знаходить, а отримує у дар: чи мова йде про чарівний клубок, який вказує дорогу, або кільце, що виконує бажання.
На Русі слово «подарунок» мало брата-близнюка — «гостинець», що походить від слова «гість». За давнім звичаєм людина мала заходити до чужої домівки з гостинцем, а її, у свою чергу, добре частували у цьому будинку.
Святковий звичай колядувати також відзначений «подарунковою магією»: мала місце думка, що заможнє життя пов'язане не тільки з великою кількістю гостинців на столі і в льохах, а й з обов'язковою щедрістю та готовністю ділитися з ближніми. На Масляницю дарували прикрашене печиво з різними написами: «кого люблю, тому дарую», «подарунок від коханого — дорожче золота». І до сьогодні живріє звичай обмінюватися на Великдень фарбованими яйцями.
Джерела та література
http://sum.in.ua/s/podarunok https://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%9F%D0%BE%D0%B4%D0%B0%D1%80%D1%83%D0%BD%D0%BE%D0%BA